Hvis daggert var det?
Min brors. Han blev dræbt af Saurons tjenere.
Efter Morgoths nederlag søgte ham, du kalder Sauron,
at skabe en magt, ikke af kødet, men over kød.
Jeg dræbte Sauron.
Jeg tror ikke på dig.
Á kuita!
Tilbage, Dilly!
Men på trods af vores anstrengelser er vores tilbagegang kun gået hurtigere.
Dette mithril ... Det er vores eneste redning.
Intet formindsker dets lys.
-Kong Durin... -Det er nok!
Jeg sætter ikke dværges liv på spil, så elverne kan snyde døden.
Jeg tager til Midgård.
Det eneste, der venter dig, er mørke.
I sikkerhed!
Nej!
Hvor er min søn?
Adar!
Lad os lægge dette land bag os.
-Da jeg kæmpede ved din side, følte jeg... -Jeg følte det også.
Disse sår behøver elvermedicin.
Styrke til kongen!
Hvor skal du hen?
-Advare ham om, hvad der kommer. -Alene?
Hun er ikke alene.
ERYN GALEN Store Grønneskov
Du udgør ingen fare.
Du er god.
Nori?
Vi er kommet for at tjene dig, fyrst Sauron.
RINGENES HERRE: MAGTRINGENE
Gil-galad ankommer i morgen
og forventer at blive præsenteret for en måde at redde elverracen.
Vi har ingen.
Hvis blot der var en måde...
...at gøre mere med mindre.
Solen selv begyndte som noget, der kunne ligge i min håndflade.
Hvordan kan vi måle os med de kræfter, der skabte solen?
Vi er løbet tør for tid, Kelebrimbor.
Vi må informere storkongen om vores nederlag.
Så må elverne forberede sig på at forlade disse kyster. For evigt.
Galadriel?
Elrond.
Hvad er der sket?
Fjendtlig lanse. For seks dage siden.
Vi red uden ophold.
Kan du hjælpe ham?
Á tulë koivienna...
Sønderlands konge? Hvordan krydsedes jeres veje?
Hvordan kan du være her?
Kom. Vi har meget at tale om.
Jeg skulle aldrig have sat dig på det skib.
Jeg burde have stolet på dig. Den fejl begår jeg ikke igen.
Jeg sprang fra det skib...
Fordi jeg mente, at jeg endnu ikke var værdig.
Jeg vidste, at min opgave her endnu ikke var fuldført.
Da jeg kom til overfladen, kunne jeg kun svømme
og bede til, at jeg havde valgt rigtigt.
Jeg krydsede ikke det bitre hav...
...for at drukne nu.
Det lader jeg dig heller ikke gøre.
Jeg har savnet dig.
Hvad skal vi gøre?
Det eneste, vi kan gøre.
Svømme.
Hvem der?
Hvem der? Giv dig til kende.
Er Galadriel her?
Nej.
Burde du ikke hvile dig?
Hvad er det for et sted?
Dette var Kelebrimbors værksted.
Den Kelebrimbor?
Han er her ikke, vel?
Det er han faktisk.
Kelebrimbor...
Min læremester
talte om dit håndværks vidundere.
Jeg havde aldrig drømt om at møde dig i egen person.
Er du smed?
Altså... Intet som dine kunstværker.
Disse ædelstene... Jeg har aldrig set noget lignende.
Hvad vil du bruge dem til?
Feänors smykkekunst indfangede essensen af Valinor.
Jeg håber at gøre det samme for Midgård.
Det er en særegen malm. Hvad er det?
Ikke nok.
Nok til hvad?
Tak.
Har du prøvet at kombinere med en anden malm? For at få det til at række.
Det vil ikke egne sig til denne malm.
-Hvorfor ikke? -Med de mængder, vi behøver,
ville det udvande dens unikke egenskaber.
Med fare for at lyde dum,
kunne den rette legering ikke også forstærke de egenskaber?
Forstærke?
Hvor jeg kom fra, var ædelmetaller sjældne.
Vi lærte at kombinere dem for at udnytte styrken og skjule fejl.
Jeg har set nikkel tilføjet jern for at gøre klingen lettere og stærkere.
Findes der ikke en legering, der kan forstærke din malms egenskaber?
Det er et spændende forslag.
Kald det... en gave.
Snart rejser han ad den vej, der gør en ende på alle, der går ad den.
Sorte flag vil fylde havnen.
Det er vores pligt at bygge ham en grav,
der giver ham en udødelighed i sten, som ingen mand,
end ikke en konge, kan opnå i livet.
Tegnere fra Númenor er blevet tilkaldt for at indfange hans ansigt,
så de kan foreslå en form.
Blandt alle lærlingene
er du blevet udvalgt til også at foreslå en.
I de kommende dage
får hver af jer én time med kongen.
Brug den fornuftigt.
Jeg ved, hvad du har lavet i ly af natten,
-da du troede, alle sov. -Undskyld.
Deres tjenerinde er snart tilbage, min konge.
Så er der stadig tid.
Tid til hvad?
Til at advare dig, unge Míriel.
-De tager fejl. Jeg er ikke... -Dronning endnu? Nej.
Det bliver du. Så du skal vide,
at hvis vort folks gamle metoder ikke snart genoprettes,
vil vores ø falde.
Hjælp!
Det er kongen! Hjælp!
Kom. Du må gå op.
Men gør ikke som jeg. Jeg kiggede for længe.
Nu kan jeg ikke skille nutiden fra fortiden
og fortiden fra fremtiden.
Én genstand. Til hele Midgård.
Jeg ved, det lyder sært, storkonge.
Men vi bør undersøge alle mulige løsninger.
Hvilken slags genstand?
Den bliver mindre end tidligere forestillet.
Noget, der kan bæres...
-Et scepter. -Et sværd?
Eller måske... en krone.
Hvorfor en krone?
En rund form er ideel.
Den lader lyset skinne tilbage på sig selv i en ubrudt cirkel,
der skaber en magt, der er så godt som ubegrænset.
Vil du overlade al den magt til ét væsen?
Ikke hvem som helst. Dig.
Denne hvisken er farlig...
Sommetider er den farlige vej den eneste.
Ellers stod jeg ikke her.
Du burde slet ikke stå her.
Vi beder kun om tid
til at samle elversmedene og afprøve Kelebrimbors teori...
Tiden rinder ud.
-Ja, det er derfor... -Hurtigere, end du ved.
Siden ildbjergets udbrud har Det store Træ tabt sine blade.
Snart falder de sidste af.
Medmindre vort folk forlader disse kyster, gør vi det samme.
Ingen elvere i Midgård ønskede en løsning højere end mig.
Hvis det skulle være vores redning, skulle den være kommet tidligere.
Jeg havde den næsten tidligere.
Da jeg talte med sønderlændingen...
Den lave mand? Var det hans idé?
Hans forslag var nøglen, der fik låsen op.
Vi er på tærsklen af at skabe en ny slags magt.
Ikke af styrke, men af ånd.
Ikke af kødet, men over kød.
Det er...
Dette er den usete verdens magt.
Jeg beklager, fyrst Kelebrimbor.
Du beordres hermed til at opløse byen
og vende tilbage til Lindon omgående.
Jer alle sammen.
Ordene "en magt over kød."
Hvor har du hørt dem?
Jeg talte med mine smede. Jeg tror, jeg...
-Jeg mener, det er mine ord. -Var Halbrand hos dig?
Hvad betyder det? Det er forbi.
Storkonge, vent!
-Jeg beklager... -Giv mig tre måneder.
Det skylder du mig.
Jeg skylder dig ingenting.
Så gør det ikke som kompensation.
Gør det, fordi jeg beder dig.
Det er et falskt håb, Elrond.
Kun det. Intet andet.
"Håb er aldrig simpelt, selv når det er svagt."
Eller har du glemt dit eget råd?
Jeg har brug for kongelige slægtstræer. Alt, du kan finde om Sønderland.
Vores optegnelser om dødelige kongeriger er begrænsede.
Jeg må gennemsøge katakomberne for de oplysninger.
-Kom. -Tre uger...
Tre uger til et stykke arbejde, der kan tage tre århundreder.
Begrænsning kan afstedkomme opfindsomhed.
Gå. Fortæl det ikke til nogen.
Vær ikke bange.
Kelebrimbor finder en løsning. Det er jeg sikker på.
Pludselig virker I to ret bekendte.
Jeg tilbyder blot min ydmyge hjælp.
For at være ærlig kan jeg dårligt tro det.
Én som mig her,
der arbejder med Eregions elversmede.
Tak, Galadriel.
For at føre dig hertil?
For at redde mit liv.
Ligesom du reddede mit. Vi er vist kvit.
Nej.
Du har gjort langt mere for mig.
Jeg havde næsten givet op.
Men du troede på mig.
Du så en styrke i mig.
Du pressede mig til at nå højder, som ingen har kunnet.
Det glemmer jeg aldrig.
Og det vil jeg sørge for, at ingen andre gør.
Vær ikke bange, herre.
Jo mere dine kræfter vækkes, desto mere vil sløret svækkes.
Slør?
Det, der blev lagt over dit sind af dem, der sendte dig herned.
Men vi er kommet for at byde dig velkommen.
For at føre dig til vores land.
Jeres land?
Du kender dem allerede.
Stjernerne.
Det kaldes for Eremittens Hat.
Et mønster, der kun er synligt ét sted.
Langt mod øst, hvor stjernerne er sære.
I Rhûns land.
-Rhûn... -Ja.
Hvor du omsider bliver kendt som ham, du i virkeligheden er.
Du faldt fra stjernerne. Du er mægtigere end dem.
Ild adlyder din vilje.
Du faldt ned i støvet, men støvet frygter dig.
Det skælver, når du er vred.
Vinden og vandet, varmen og kulden.
I Rhûn lærer du at befale over dem alle.
Og enhver skabning, der går eller kravler, bliver din slave.
-For du er fyrst Sauron. -For du er fyrst Sauron.
Det er nok!
Med tiden vil han lære at styre sine kræfter.
Bind ham nu.
Hvad er der?
Af alle dårlige idéer, man kan tænke sig, er det her den værste.
Har du et bedre forslag?
Den tredje er væk.
Hvor gik den tredje hen?
Hellere to end tre. Nu har vi chancen.
Du!
Brændefod! Løb!
Sadoc!
Herre, fald til ro.
Nori, kom så!
Kom så!
Få ham til at se.
Tag den.
Vi har brug for dig. Tag den.
Kom væk fra mig. Ellers...
...sårer jeg dig. Igen.
Hvad har de gjort ved dig?
De viste mig, hvad jeg er.
Kun du kan vise, hvad du er.
Du vælger med dine handlinger.
Du er her for at hjælpe.
Det ved jeg.
Luk dine øjne. Det gør kun ondt i et øjeblik.
Nej!
Fra skyggen kom du.
Til skyggen skal du vende tilbage!
-Han er ikke Sauron. -Han er den anden. Istaren...
Jeg er god.
Nori!
Sadoc?
Lige så stille. Vi skal nok få dig tilbage.
Undskyld, min gode frue.
Jeg er bange for, jeg er ved at forlade vejen.
Hr. Graver...
Det er okay, Stoltenknægt.
Min kone venter mig.
Hvis du ikke har noget imod det, vil jeg gerne sidde lidt
og se solen stå op.
En, to, tre,
fire, fem, seks,
syv, otte...
Det er ni...
Ni trin til hovedmasten.
Du gør det godt.
Ydmyg mig sådan igen, kaptajn, og jeg tager dit skib.
Så kom.
Jeg har dig.
Og hvem har dig?
Med dit tab
forstår jeg, hvis du ønsker at forlade din post.
Du spurgte mig engang om, hvorfor jeg trak Galadriel op af havet.
Jeg påstod ikke at have noget valg.
Men sandheden er, at jeg kunne have efterladt hende.
Kunne have nægtet at følge hende til Midgård.
Eller stoppet min søn fra at gøre det.
Men alle de valg traf jeg, fordi...
Hvorfor, Elendil?
Fordi "Elendil" ikke kun betyder "én, der elsker stjernerne."
Jeg havde aldrig troet, det ville føre hertil.
Min far fortalte mig engang, at de trofaste
forpligter sig til at betale prisen...
Selvom prisen er ukendt.
De stoler på, at det er det hele værd.
Sommetider er prisen høj.
Det er den.
Vi har intet andet valg end fortsat at tjene.
Og jeg vil sørge for, at enden bliver prisen værd.
Uanset hvad der sker?
Uanset hvad der sker.
Kaptajn. Númenor er i sigte.
Min dronning.
Elendil, hvad er der? Hvad er der galt?
Hvad er der?
Hvad ser du?
Hvad er der sket?
Mithrillet er stædigt.
Det nægter at binde sig med ringere malme.
At udnytte kræfterne fra den sete og usete verden
lod til at blødgøre grænserne mellem dem.
Det giver ingen mening.
Vi brugte nok tryk til at smelte himlen sammen med jorden.
-Det burde have holdt denne gang! -Tålmodighed. Det er en rejse.
Ikke alle skridt vil være fremad. Det kan tage tid.
-Tid? Vi har ikke tid. -Tid...
Måske er det nok for i dag.
Måske har vi presset os selv for hårdt.
"Presset os selv for hårdt."
Det er nok det, der er galt.
Har vi brugt for meget kraft?
Hvad mener du?
At metallerne ikke bør tvinges til at forenes...
Men snarere tiltrækkes af hinanden.
Hvis det er sandt, har vi gjort det hele omvendt.
Hurtigt. Skil det ad. Vi begynder igen.
Min frue.
Galadriel!
Vi har fundet det.
Jeg ved ikke, hvordan vi overså det.
Det er for meget magt til én genstand.
Vi skal bruge to.
Vi laver to.
-To kroner? -Ikke ligefrem.
Det skal være noget...
Mindre.
Kom selv og se.
Ikke før du fortæller mig, hvem du er.
Du ved, hvem jeg er.
Hvem du virkelig er.
Jeg er bange for, jeg ikke...
Der er ingen konge af Sønderland.
Linjen blev brudt.
Den sidste mand, der bar dit våbenskjold, døde for over tusind år siden.
Han havde ingen arving.
Jeg sagde jo, jeg fandt det på en død mand.
Nej.
Nej, på tømmerflåden reddede du mig.
På tømmerflåden reddede du mig.
Du overtalte Míriel til at redde Midgårds mennesker.
Du overtalte hende. Jeg ville forblive i Númenor.
Du kæmpede ved min side.
Mod din fjende. Og min.
Fortæl mig dit navn.
Jeg har været vågen, siden før det første åndedrag brød stilheden.
I den tid... har jeg haft mange navne.
Mistede du fodfæstet igen, søster?
Du snublede bare.
Op igen.
Forsvind fra mit sind.
Jeg beder dig, søster.
Se på mig.
Galadriel.
Min gamle daggert.
Du har passet på den i al den tid.
Du har været meget modig.
Du har kæmpet så hårdt. I så mange år.
For at fuldføre den opgave jeg ikke kunne.
Din opgave var at jage Sauron.
Min opgave var at sikre freden.
Men jeg fandt ud af, at det også var Saurons opgave.
Nej.
Nej, du døde.
Sammen med utallige andre på grund af ham.
Nej, Galadriel.
Han søgte en magt, ikke for at tilintetgøre Midgård,
men for at hele det.
Ligesom dine elvere søger at gøre lige nu.
Du behøver ikke lyve for dem.
Lad blot arbejdet fortsætte.
Husker du, hvad jeg hviskede til dig under dette træ?
Rør ved mørket igen.
Min bror er død. På grund af dig.
Galadriel. Hvorfor siger du det?
Hvorfor siger du dog sådan noget?
Galadriel.
Kom tilbage til mig.
Se på mig!
Se på mig.
Du ved, hvem jeg er.
Jeg er din ven.
Du er Morgoths ven.
Da Morgoth blev besejret,
var det, som om en stor, knyttet næve
gav slip på sit tag om min hals.
I den første solopgangs stilhed
følte jeg omsider Den Enes lys igen.
Jeg vidste, at hvis jeg nogensinde skulle tilgives...
Så skulle jeg hele alt, jeg havde hjulpet med at ødelægge.
Ingen bod kan slette det onde, du har forårsaget.
-Det er ikke, hvad du tror. -Sig ikke, hvad jeg tror.
Nej. Det sagde du.
Efter vores sejr sagde du, at hvad end jeg havde gjort før, var jeg nu fri.
-Du bedrog mig. -Jeg fortalte dig sandheden.
Jeg fortalte, at jeg havde gjort ondt, og du var ligeglad.
For du vidste, at vores fortid intet betød
sammenlignet med vores fremtid.
Den fremtid findes ikke.
Gør den ikke?
Alle andre ser tvivlende på dig.
Kun jeg ser din storhed.
Kun jeg ser dit lys.
Du ville gøre mig til tyran.
Jeg ville gøre dig til dronning.
Så smuk som havet og solen.
Stærkere end Jordens fundament.
Og du. Min konge.
Mørkets Fyrste.
Nej. Ikke mørkets.
Ikke med dig ved min side.
Du fortalte mig engang, at vi blev ført sammen af en grund.
Dette er grunden.
Du binder mig til lyset. Og jeg binder dig til magten.
Sammen kan vi stadig redde Midgård.
Redde?
Eller regere?
Jeg ser ikke forskellen.
Derfor vil jeg aldrig være ved din side.
Du har intet valg.
Uden mig vil dit folk forsvinde.
Og skyggen vil spredes og indhylde hele verden i mørke.
-Du har brug for mig. -Jeg skulle have efterladt dig.
Et hav, du var på, fordi elverne forviste dig.
De forviste dig, fordi du bad om nogle få soldater.
Hvad gør de, når du fortæller dem, at du var min forbundsfælle?
Når du fortæller dem, at Sauron lever på grund af dig?
Og du vil dø på grund af mig.
Galadriel!
Bedrager!
Galadriel, stop! Det er Elrond.
Bevis det.
Hvor mødte vi hinanden?
Ved havet. Da jeg blev forældreløs.
Jeg var alene. En ung halvelver uden venner eller slægtninge.
Du gav mig vand.
Elrond.
Á cuith tess ë , Galadriel.
Kelebrimbor. Hvor er han?
Værkstedet. Han er næsten færdig.
Nej!
Galadriel! Hvad er der sket?
Galadriel!
Er den færdig?
Du er drivvåd.
Hvorfor?
Fordi jeg trak hende op af Glanduin.
Glanduin? Hvad er der sket?
Galadriel.
Hvor er Halbrand?
Han er væk. Og jeg tvivler på, han vender tilbage.
Og gør han, skal ingen af os tale med ham igen.
Hvad skete der ved det vandløb?
Du fortalte mig engang om en fejltagelse.
En, du sagde, du ikke ville begå igen.
Du gør det svært at holde det løfte.
Var det let, ville det ikke kræve tillid.
Skal vi fortsætte?
Nej.
Vi må lave tre.
Tre? Hvorfor tre?
Én vil altid korrumpere. To vil dele.
Men med tre er der balance.
Kræfterne, vi smeder i dag, skal kun være til elverne.
Urørt af andre hænder.
Jeg har fastslået, at renheden
af den ringere malm er afgørende.
Jeg skal bruge guld og sølv af den mest udsøgte kvalitet.
Jeg skal bruge guld og sølv fra Valinor.
Sand skabelse kræver... opofrelse.
Kan du huske mere endnu?
Brudstykker. Indtryk.
Mere er kommet til. Men for at opdage resten må jeg til Rhûn.
De tog fejl angående dit navn.
Sæt, de også tager fejl angående det? Eller lyver...
Det, de siger, ved jeg, er sandt med en uforklarlig sikkerhed.
De...
De kaldte dig noget andet. "Istar."
Er det dit folk?
"Istar"?
På dit sprog betyder det "den vise."
Eller...
"Troldmand."
Du kommer ikke med os, vel?
Til tider bliver vores vej lagt foran os af kræfter større end os selv.
I de øjeblikke er det vores opgave at få vores fødder
til at gå hen, hvor vores hjerter ikke vil træde.
Uagtet de farer, der venter os på vejen.
Det lyder lidt som et eventyr.
Alene er det bare en rejse.
Eventyr skal deles.
Jeg har vist haft de eventyr, en hårfod kan ønske sig.
Der står her, at hvis vi går mod nord,
har vi 30 dages klart spor.
Frisk græs og ingen trolde.
-Ned ad bakke lader det til... -Du holder det på hovedet.
Beklager, Malva. Der er kun skråninger og buskads i ugevis.
Hvis du er så klog, hvorfor er du så ikke stifinder?
Pas på de små og de sløve.
Ingen forlader vejen!
Og ingen vandrer alene!
Det lød bedre, da Sadoc sagde det.
Gid den gamle ged stadig var iblandt os.
Det er han.
Gå bare.
Du er en del af noget større nu.
Han har brug for dig.
Og du hører til derude.
Farvel, Nori!
-Farvel... -Vær forsigtig!
Hav det godt.
-Har du pakket din lanterne? -Selvfølgelig.
Godt.
Men så... farvel.
Nori...
Godt. Her er snegle til den store fyr.
Du ved, hvor sulten han bliver.
Og et ekstra tæppe, hvis du begynder at fryse.
Lad os se dig.
Sikken far.
Du rejser ud i det ukendte, og jeg har ikke lært dig en disse.
Det har du i hvert fald.
Sluk altid bålet med vand og jord.
Sæt dig ikke ved floden. Man ved aldrig, om man får brug for en tår længere nede.
Og en hårfod uden manerer kommer lige så langt som et firkantet hjul.
Firkantet hjul...
Jeg lyttede til det hele, far.
Find der, hvor floden løber. Hvor spurvene lærer deres sange.
Det skal jeg nok, mor.
Jeg er forsigtig.
Nej.
Du skal være modig.
Gå så...
Før du mister modet.
Eller vi mister vores.
Vent! Nori!
Poppy!
Hvorfor skal dem, jeg elsker højest, altid rejse?
For hvis vi ikke gjorde, ville vi aldrig lære noget nyt.
Kommer du tilbage? Lover du det?
-Lover du at passe på alle sammen? -Selvfølgelig, tosse.
Du er min bedste ven i hele den vide verden.
Jeg vil gøre alt for dig.
Så vid er verden ikke, Poppy. Vi er bare så forbandet små.
Hold dig tæt ved den store fyr.
Han er en god ven i nøden.
Ikke så god som dig.
-Er du sikker? -Mere end nogensinde.
De venter på dig.
Hvis jeg vender om, vil jeg aldrig kunne vende tilbage.
Så er det måske bedst, hvis du fører an.
Når det kommer til stykket, føles mine fødder tunge som jern.
For ikke at nævne, at jeg ikke aner, hvilken vej vi skal.
Der er den.
Er du sikker?
Ikke helt.
Luften dufter sødt denne vej.
Bliver du i tvivl, Elanor Brændefod...
...så følg altid din næse.
Tre har elvernes konger
Under himlen blå
Syv har dværgenes fyrster
I sale af sten
Ni har menneskene
Dømt til døden at gå
Èn den sorte fyrste
For ondskab og mén
I Mordors Land
Hvor skyggerne bo
Én ring er over dem
Én ring kan finde dem
Én ring kan bringe dem
Og i mørket binde dem
I Mordors land
Hvor skyggerne bo
Tekster af: Anders Søgaard
Kreativ supervisor Toni Spring