Kenen se tikari oli, Galadriel?
Veljeni. Hänet tapettiin. Sauronin palvelijat tekivät sen.
Morgothin kukistumisen jälkeen hän, jota kutsut Sauroniksi
pyrki luomaan mahdin, joka ei ole voimaa vaan valtaa.
Minä tapoin Sauronin.
En usko sinua.
Á kuita!
Dilly, tule pois!
Kaikista yrityksistämme huolimatta heikkenemisemme on vain nopeutunut.
Tämä mithril on ainoa pelastuksemme.
Sen valoa ei himmennä mikään.
-Kuningas Durin... -Riittää!
En vaaranna kääpiöiden henkiä auttaakseni haltioita huijaamaan kuolemaa.
Lähden Keski-Maahan.
Siellä sinua odottaa vain pimeys.
Suojautukaa!
Ei!
Missä poikani on?
Adar!
Jätetään tämä maa taaksemme.
-Taistellessani rinnallasi, minä... -Minäkin tunsin sen.
Haavaan tarvitaan haltiarohtoja.
Voimaa kuninkaalle!
Minne menet?
-Varoittamaan häntä. -Yksinäsi?
Ei hän ole yksin.
VIHERMETSÄ
Et sinä ole uhka.
Olet hyvä.
Nori?
Olemme tulleet palvelemaan teitä, ruhtinas Sauron.
TARU SORMUSTEN HERRASTA: MAHTISORMUKSET
Gil-galad saapuu huomenna
ja odottaa meidän esittävän keinon pelastaa haltiat.
Eikä sellaista ole.
Kunpa olisi jokin tapa
saada vähemmästä irti enemmän.
Itse aurinko oli alkuaan vain kämmeneni kokoinen.
Miten pystyisimme samaan kuin voimat, jotka loivat auringon?
Aika on lopussa, Celebrimbor.
Meidän on ilmoitettava epäonnistumisestamme.
Sitten haltioiden on valmistauduttava jättämään nämä rannat ikuisiksi ajoiksi.
Galadriel?
Elrond.
Mitä on tapahtunut?
Vihollisen peitsi. Kuusi päivää sitten.
Ratsastimme tauotta.
Pystytkö auttamaan häntä?
Á tulë koivienna...
Etelämaiden kuningas? Miten sinä häneen törmäsit?
Miten olet täällä?
Voisin kysyä samaa.
Tule. Meillä on paljon puhuttavaa.
En olisi saanut laittaa sinua laivaan.
Olisi pitänyt luottaa sinuun. En toista virhettäni enää.
Hyppäsin laivasta,
koska sydämessäni uskoin, etten ollut vielä sen arvoinen.
Tiesin, että tehtäväni täällä on vielä kesken.
Noustuani pintaan en voinut kuin uida
ja toivoa tehneeni viisaan valinnan.
En ylittänyt raivoavaa merta
vain hukkuakseni nyt.
Enkä anna sinunkaan hukkua.
Minulla on ollut sinua ikävä.
Mitä nyt teemme?
Ainoan asian, minkä voimme.
Me uimme.
Kuka siellä?
Kuka siellä? Tule esiin.
Onko Galadriel täällä?
Ei.
Eikö sinun pitäisi levätä?
Mikä tämä paikka on?
Tämä oli Celebrimborin työpaja.
Sen Celebrimborinko?
Hän ei kai ole paikalla, vai?
Itse asiassa on.
Celebrimbor.
Mestarini aikoinaan
ylisti suuresti ihmeellisiä taitojanne.
En olisi uskonut pääseväni itse näkemään niiden tuloksia.
Oletko seppä?
En mitenkään teidän veroisenne.
En ole ennen nähnyt tällaisia jalokiviä.
Mihin aiotte käyttää niitä?
Fëanor onnistui taidoillaan vangitsemaan Valinorin syvimmän olemuksen.
Halusin tehdä saman Keski-Maalle.
Erikoista malmia. Mitä se on?
Se ei riitä.
Ei riitä mihin?
Saisinko sen?
Auttaisiko, jos sitä yhdistäisi muihin malmeihin?
Se ei sovi tälle malmille.
-Miksei? -Tarvitsemme sitä niin paljon,
että sen ominaisuudet heikkenisivät liiaksi.
Silläkin uhalla, että kuulostan hölmöltä,
eikö ominaisuuksia voisi tehostaa oikealla seoksella?
Tehostaa?
Meillä päin arvometallit olivat erittäin harvinaisia,
joten opimme yhdistelemällä hyödyntämään voimat ja peittämään heikkoudet.
Hiven nikkeliä lisättynä rautaan tekee miekasta kevyemmän ja vahvemman.
Eikö teidänkin malmianne voisi vahvistaa jollain seoksella?
Mielenkiintoinen ajatus.
Se olkoon lahja.
Pian hän lähtee matkaamaan sitä tietä, joka tekee lopun jokaisesta kulkijasta.
Mustat liput täyttävät silloin satamamme.
On velvollisuutemme tehdä hänelle hauta,
joka suo hänelle kivessä kuolemattomuuden, jota yksikään ihminen,
edes kuningas, ei voi eläessään saavuttaa.
Piirtäjiä ympäri Númenorin on kutsuttu vangitsemaan hänen piirteensä
ja esittämään ehdotuksensa.
Kaikista oppilaista
teidät on valittu tekemään oma ehdotuksenne.
Lähipäivinä
jokainen teistä saa viettää tunnin kuninkaan kanssa.
Käyttäkää aika hyvin.
Tiedän, mitä olet tehnyt yön pimeydessä,
-kun luulit kaikkien nukkuvan. -Anteeksi.
Palvelijattarenne palaa pian, kuninkaani.
Aikaa on siis vielä.
Aikaa mihin?
Varoittaa sinua, nuori Míriel.
-Erehdytte. En ole... -Vielä kuningatar? Et niin.
Mutta pian olet. Tiedä siis tämä.
Jollei kansamme pian palaa vanhoihin tapoihin,
saaremme tuhoutuu.
Apua!
Auttakaa kuningasta!
Sinun pitää mennä ylös.
Mutta älä katso liian pitkään, kuten minä tein.
Nyt en pysty erottamaan nykyistä menneestä
enkä mennyttä tulevasta.
Yksi esine. Koko Keski-Maalle.
Tiedän sen kuulostavan oudolta,
mutta eikö meidän pitäisi selvittää kaikki vaihtoehdot?
Millainen esine?
Se olisi aiemmin kuviteltua pienempi.
Jotain mukana kannettavaa...
-Valtikka. -Miekka?
Tai kenties kruunu.
Miksi kruunu?
Pyöreä muoto on ihanteellinen.
Silloin valo taipuu takaisin itseensä katkeamattomana ympyränä,
ja siitä rakentuu lähes rajaton voima.
Ja sen voimanko olisitte valmiit asettamaan yhden olennon päähän?
Emme minkä tahansa olennon. Teidän, korkea kuningas.
Vaarallista puhetta.
Joskus vaarallinen tie on ainoa tie.
Muuten en olisi tässä.
Sinun ei pitäisikään olla tässä.
Pyydämme teiltä vain aikaa
koota haltiasepot, testata Celebrimborin teoriaa...
Aika loppuu.
-Juuri siksi... -Pikemmin kuin luulette.
Tulivuoren purkauduttua Suuren puun lehdet ovat lähes varisseet.
Pian viimeinenkin putoaa.
Ellemme lähde näiltä rannoilta, myös me tuhoudumme.
Toivoin ratkaisua kovemmin kuin yksikään Keski-Maan haltia,
mutta jos tämän piti olla pelastuksemme, sitä olisi tarvittu aiemmin.
Melkein sain sen aiemmin.
Vasta kun puhuin etelämaalaisen kanssa...
Vähäisen miehenkö? Oliko tämä idea hänen?
Hänen ehdotuksensa olivat vain avain, joka aukaisi padon.
Voimme kohta luoda uudenlaisen mahdin,
joka on kaikkea ruumiillista väkevämpi.
Ei voimaa vaan valtaa.
Tämä on...
Tämä on varjomaailman mahti.
Valitan, ruhtinas Celebrimbor.
Teidän käsketään täten jättää kaupunki
ja palata välittömästi Lindoniin.
Teidän kaikkien.
Nuo sanat. "Mahti, joka on valtaa."
Missä kuulit ne?
Keskustelin seppieni kanssa. Luulen, että...
-Sanat olivat varmaan minun. -Oliko Halbrand kanssasi?
Mitä väliä sillä on? Kaikki on ohi.
Odottakaa!
-Valitan... -Antakaa kolme kuukautta.
Sen verran olette velkaa.
En ole mitään velkaa.
Älkää sitten tehkö sitä hyvityksenä,
vaan siksi, että pyydän.
Se on turhaa toivoa, Elrond.
Vain sitä. Ei mitään muuta.
"Toivo ei koskaan ole vähäpätöistä, vaikka sitä olisi vähän."
Vai oletteko unohtanut oman viisautenne?
Tarvitsen tietoa kuningassuvuista. Kaiken mahdollisen Etelämaista.
Tietomme kuolevaisten valtakunnista ovat vähäiset.
Tietoja pitää etsiä katakombeista.
-Tule. -Kolme viikkoa.
Kolme viikkoa työhön, joka voi kestää kolme vuosisataa.
Kiire on keksintöjen äiti.
Mene. Älä kerro tästä kenellekään.
Älä pelkää.
Celebrimbor keksii kyllä jotain. Olen siitä varma.
Te kaksi vaikutatte yhtäkkiä kovin tuttavallisilta.
Tarjoan vain vaatimatonta apuani.
Totta puhuakseni en vieläkään voi uskoa tätä.
Minunkaltaiseni täällä
työskentelemässä Eregionin haltiaseppojen kanssa.
Kiitos, Galadriel.
Että toin sinut tänne?
Että pelastit henkeni.
Sinä pelastit minun. Olemme siis tasoissa.
Ei.
Olet tehnyt hyväkseni paljon enemmän.
Olin lähes luovuttanut,
mutta sinä uskoit minuun.
Näit minussa voimaa.
Vain sinä sait minut ponnistamaan näin korkealle.
En ikinä unohda sitä.
Ja pidän huolen, ettei kukaan muukaan unohda.
Älkää pelätkö, herra.
Sitä mukaa kun voimat palaavat, haihtuvat pään huurut.
Huurut?
Ne, joilla päänne sotkettiin, kun teidät viskattiin maahan.
Me olemme kuitenkin tulleet toivottamaan teidät tervetulleeksi.
Tuomaan teidät maillemme.
Maillenne?
Tunnette ne jo.
Tähdet.
Sen nimi on Erakonhattu.
Tähtikuvio, joka näkyy vain yhdessä paikassa.
Kaukana idässä, jossa tähdet ovat outoja.
Rhûnin mailla.
-Rhûn. -Niin.
Siellä tullaan vihdoin tunnistamaan, kuka oikeasti olette.
Putositte tähdistä, mutta olette tähtiä suurempi.
Sillä tuli tottelee teitä.
Vajositte maan tomuun, mutta tomukin pelkää teitä.
Se vapisee vihanne edessä.
Tuulet ja vedet, kuumuus ja kylmyys.
Rhûnissa opitte hallitsemaan niitä kaikkia.
Ja jokaisesta kävelevästä tai ryömivästä olennosta tulee orjanne.
Sillä te olette ruhtinas Sauron.
Riittää jo!
Hän oppii aikanaan hallitsemaan voimiaan.
Sitokaa hänet toistaiseksi.
Mitä nyt?
Tämä saattaa hyvinkin olla kaikkien huonojen ideoiden äiti.
Onko itselläsi parempaa?
Kolmas on poissa.
Minne hän meni?
Parempi kaksi kuin kolme. Tämä on tilaisuutemme.
Hei!
Rankkijalka! Juokse!
Sadoc!
Rauhoittukaa, herra.
Nori. Lähdetään!
Vauhtia!
Näytä hänelle.
Ota se.
Tarvitsemme sinua. Ota se.
Pois luotani, tai muuten...
Muuten satutan sinua. Taas.
Mitä he tekivät sinulle?
He näyttivät minulle, mikä olen.
Vain sinä voit näyttää sen.
Teet valinnan teoillasi.
Olet tullut auttamaan.
Tiedän sen.
Sulkekaa silmänne. Se kirpaisee vain hetken.
Ei!
Varjosta olette te tulleet.
Varjoon käsken teidän palata!
-Ei hän ole Sauron. -Hän on se toinen. Istar. Hän on...
Olen hyvä.
Nori!
Sadoc?
Pysy paikoillasi. Keksimme tavan kantaa sinut takaisin.
Anteeksi, rouva hyvä.
Pelkäänpä, että olen ajautumassa pois polulta.
Herra Onkaloinen...
Kaikki on hyvin, Jaloveikko.
Vaimoni odottaa minua jo.
Jos sopii, haluaisin nyt istua hetken
ja katsoa auringonnousua.
Yksi, kaksi, kolme,
neljä, viisi, kuusi,
seitsemän, kahdeksan...
Yhdeksän
askelmaa perävantaaseen.
Pärjäätte hyvin.
Jos vielä holhoat minua, kapteeni, menetät laivasi.
Tulkaa sitten.
Olen tukenanne.
Entä kuka tukee sinua?
Menetyksesi vuoksi
ymmärtäisin, jos haluaisit palattuamme erota tehtävästäsi.
Kysyitte kerran, miksi pelastin Galadrielin merestä.
Väitin, ettei ollut vaihtoehtoja.
Mutta tosiasiassa olisin voinut hylätä hänet.
Kieltäytyä seuraamasta häntä Keski-Maahan.
Tai estää poikaani tekemästä niin.
Syy kaikkiin valintoihini oli kuitenkin...
Mikä, Elendil?
Se, ettei "Elendil" tarkoita vain tähtiä rakastavaa.
En vain arvannut sen johtavan tähän.
Isäni sanoi kerran, että Uskollisten periaatteena
on sitoutua maksamaan hinta,
vaikka se ei olisi tiedossa.
Ja luottamaan, että se on lopulta sen arvoista.
Toisinaan hinta on kallis.
Niin on.
Emme voi muuta kuin jatkaa palvelemista.
Ja minä pidän osaltani huolen siitä, että lopputulos on hinnan arvoinen.
Kävi miten kävi?
Kävi miten kävi.
Kapteeni. Númenor näkyvissä.
Kuningattareni.
Elendil, mitä nyt? Mikä hätänä?
Mistä on kyse?
Mitä näet?
Mitä on tapahtunut?
Mithril on ylpeä.
Se ei suostu sitoutumaan yhteen vähäisempien malmien kanssa.
Näkyvän ja varjomaailman voimien hyödyntäminen
vaikutti pehmentävän niiden välistä rajaa.
Siinä ei ole järkeä.
Käyttämämme paine olisi liittänyt taivaan maahan.
-Sen olisi pitänyt kestää! -Kärsivällisyyttä. Tie on pitkä.
Joka askel ei vie eteenpäin. Tarvitaan aikaa.
Meillä ei ole aikaa.
Ehkä tämä riittää tälle päivälle.
Ehkä olemme yrittäneet liikaa.
"Yrittäneet liikaa."
Ehkä vika on siinä.
Ehkä olemme käyttäneet liikaa voimaa.
Mitä tarkoitat?
Ettei metalleja pitäisi pakottaa liittymään yhteen,
vaan pikemminkin houkutella tai maanitella.
Jos se pitää paikkansa, olemme toimineet nurinkurisesti.
Purkakaa tämä äkkiä. Aloitamme alusta.
Arvon rouva.
Galadriel!
Me keksimme sen.
En tiedä, miksemme huomanneet aiemmin.
Voimaa on liikaa yhteen esineeseen.
Tarvitaan kaksi.
Me teemme kaksi.
-Kaksi kruunuako? -Ei.
Sen pitää olla jotain
pienempää.
Tule katsomaan.
Vasta, kun kerrot, kuka olet.
Tiedät, kuka olen.
Kuka oikeasti olet.
Galadriel, pelkäänpä, etten...
Etelämailla ei ole kuningasta.
Sukulinja on katkennut.
Viimeinen vaakunaasi kantanut kuoli yli tuhat vuotta sitten.
Ilman perillisiä.
Sanoin, että löysin sen kuolleelta.
Ei.
Lautalla pelastit minut...
Lautalla sinä pelastit minut.
Suostuttelit Mírielin pelastamaan Keski-Maan ihmiset.
Sinä suostuttelit. Minä halusin jäädä Númenoriin.
Taistelit rinnallani.
Omaa vihollistasi vastaan. Ja minun.
Kerro nimesi.
Olen ollut hereillä jo ennen kuin ensimmäinen hiljaisuus rikkoutui.
Sinä aikana minulla on ollut monta nimeä.
Pettikö tasapaino taas, sisko?
Se oli vain pieni pyllähdys.
Nouse ylös.
Häivy mielestäni.
Ole kiltti, sisko.
Katso minuun.
Galadriel.
Vanha tikarini.
Olet pitänyt sen tallessa koko ajan.
Olet ollut hyvin urhea.
Olet taistellut kovasti. Ne monet vuodet.
Saattaaksesi loppuun tehtäväni.
Tehtäväsi oli etsiä Sauron.
Tehtäväni oli varmistaa rauha,
mutta sain selville, että se oli myös Sauronin tehtävä.
Ei.
Sinä kuolit.
Hänen takiaan, kuten lukemattomat muutkin.
Ei, Galadriel.
Hän ei etsinyt valtaa tuhotakseen Keski-Maan,
vaan parantaakseen sen.
Aivan kuten haltiatoverisi yrittävät tehdä paraikaa.
Ei tarvitse valehdella.
Anna vain työn jatkua.
Muistatko, mitä kuiskasin sinulle tämän puun alla?
Kosketa pimeyttä vielä kerran.
Veljeni on kuollut sinun takiasi.
Galadriel. Miksi sanot noin?
Miksi puhut tuollaisia?
Galadriel.
Galadriel. Palaa luokseni.
Galadriel. Katso minuun!
Katso minuun.
Tiedät, kuka olen.
Olen ystäväsi.
Olet Morgothin ystävä.
Kun Morgoth lyötiin,
oli kuin suuri, puristettu nyrkki
olisi irrottanut otteensa kurkustani.
Ensimmäisen auringonnousun tyyneydessä
tunsin vihdoin Yhden valon jälleen.
Ja tiesin, että voidakseni saada anteeksi,
minun pitäisi parantaa kaikki, minkä olin auttanut tuhoamaan.
Mikään katumus ei poista aiheuttamaasi pahuutta.
-Et usko tuota. -Älä kerro minulle, mitä uskon.
Ei, kerroit itse.
Voittomme jälkeen sanoit, että olisin vapaa siitä, mitä olin aiemmin tehnyt.
-Huijasit minua. -Kerroin totuuden.
Kerroin tehneeni pahaa, etkä sinä piitannut,
koska tiesit, että menneisyytemme on merkityksetön
tulevaisuutemme rinnalla.
Sellaista tulevaisuutta ei ole.
Eikö?
Kaikki muut epäilevät sinua.
Vain minä näen suuruutesi.
Vain minä näen valosi.
Tekisit minusta tyrannin.
Tekisin sinusta kuningattaren.
Kauniin kuin meri ja aurinko.
Vahvemman kuin maan perustukset.
Ja sinä olisit kuninkaani.
Musta ruhtinas.
Ei, ei musta,
kun sinä olet rinnallani.
Sanoit kerran, että kohtaamisellamme oli tarkoitus.
Se on tämä.
Liitä minut valoon, niin minä liitän sinut valtaan.
Yhdessä voimme pelastaa Keski-Maan.
Pelastaa sen?
Vai hallita sitä?
En näe siinä eroa.
Ja sen vuoksi en tule koskaan olemaan rinnallasi.
Et voi muutakaan.
Ilman minua kansasi haipuu pois
ja varjo leviää ja peittää koko maan pimeydellä.
-Tarvitset minua. -Olisinpa hylännyt sinut.
Merelle, johon jouduit karkotettuna.
Haltiat karkottivat sinut, kun kehtasit pyytää muutamaa sotilasta.
Mitä he tekevät kuullessaan, että olit liittolaiseni?
Kun kerrot, että Sauron elää sinun takiasi?
Sinä kuolet minun takiani.
Galadriel!
Petturi!
Galadriel, lopeta. Minä tässä, Elrond.
Todista se.
Missä tapasimme ensi kerran?
Meren rannalla jäätyäni orvoksi.
Olin yksin. Nuori puolhaltiapoika vailla ystäviä tai sukua.
Annoit minulle vettä.
Elrond.
Á cuith tessë, Galadriel.
Missä Celebrimbor on?
Työpajassaan. Työ on lähes valmis.
Ei!
Galadriel! Mitä on tapahtunut?
Galadriel!
Onko se valmis?
Galadriel. Olet märkä kuin joen kivi.
Miksi?
Koska vedin hänet ylös Glanduinin virrasta.
Glanduininko? Mitä tapahtui?
Galadriel.
Missä Halbrand on?
Poissa. Hän tuskin enää palaa.
Ja jos palaa, meidän ei pidä tavata häntä.
Mitä joen luona tapahtui?
Puhuit minulle kerran virheestä.
Sanoit, ettet enää toista sitä.
Teet lupauksen pitämisen kovin vaikeaksi.
Jos se olisi helppoa, se ei vaatisi luottamusta.
Jatkammeko siis?
Emme.
Niitä on tehtävä kolme.
Miksi kolme?
Yksi turmelee. Kaksi erottaa.
Mutta kolme luo tasapainon.
Tänään takomamme voimat on tarkoitettu vain haltioille.
Muut eivät saa niihin koskea.
Galadriel, olen havainnut, että seoksen
muiden malmien puhtaus on keskeistä.
Tarvitsen laadukkainta mahdollista kultaa ja hopeaa.
Valinorin kultaa ja hopeaa.
Todellinen luominen vaatii uhrauksia.
Muistatko yhtään enempää?
Välähdyksiä. Muistikuvia.
Muistan muutakin, mutta selvittääkseni loput minun on mentävä Rhûniin.
He erehtyivät nimestäsi.
Entä jos he erehtyivät Rhûnistakin? Tai valehtelivat tai...
Tiesin heidän sanojensa olevan totta varmuudella, jota en osaa selittää.
He...
He kutsuivat sinua joksikin muuksi. Istariksi.
Onko se kansasi nimi?
"Istar?"
Sinun kielelläsi se tarkoittaa tietäjää.
Tai...
velhoa.
Et siis tosiaankaan tule mukaamme?
Toisinaan meitä suuremmat voimat valitsevat polkumme.
Silloin jalat pitää pakottaa astumaan sinne,
minne sydämemme ei halua mennä.
Olipa matkalla edessä millaisia uhkia tahansa.
Kuulostaa vähän seikkailulta.
Yksin se on vain matka.
Seikkailut on tarkoitettu jaettaviksi.
Olen tainnut seikkailla enemmän kuin yksikään karvajalka voi toivoa.
Tämän mukaan, jos menemme pohjoiseen,
polku on avoin kuukauden päivät.
Tuoretta ruohoa eikä peikkoja.
-Hei! Näköjään pelkkää alamäkeä... -Pitelet sitä ylösalaisin.
Valitan. Pelkkiä jyrkkiä rinteitä ja piikkipensaita viikkokaudet.
Mikset itse suunnista, kun kerran olet niin fiksu?
Pitäkää silmällä pikkuisia ja harhailijoita.
Kukaan ei poikkea polulta!
Eikä kukaan kulje yksin!
Se kuulosti paremmalta Sadocin suusta.
Olisipa se vanha kääkkä yhä täällä.
Hän onkin.
Mene vain.
Olet nyt osa jotain suurempaa.
Hän tarvitsee sinua.
Ja sinä kuulut suureen maailmaan.
Näkemiin, Nori!
-Näkemiin. -Ole varovainen!
Voi hyvin.
-Pakkasitko lyhtysi? -Tietenkin.
Hyvä.
Tuota... Näkemiin.
Nori...
Etanoita isolle kaverille.
Hänellä on kova ruokahalu.
Ja ylimääräinen huopa, jos sinulle tulee kylmä.
Katsotaanpa.
Olen minäkin isä.
Lähdet suureen maailmaan, enkä ole opettanut sinulle mitään.
Hei, olethan sinä.
Sammuta aina palo vedellä ja maalla.
Älä kaki joenrantaan, koska alajuoksulla voi tulla jano.
Ja karvajalka vailla käytöstapoja...
-ei pitkälle kompuroi. -...kompuroi.
Kuuntelin joka sanan, isä.
Mene, minne joki virtaa ja missä varpuset oppivat laulunsa.
Teen sen, äiti.
Ja olen varovainen.
Etkä ole.
Sinä olet rohkea.
Lähde,
ennen kuin alat jänistää.
Tai me alamme.
Odota!
Unikko!
Miksi kaikkien rakkaimpieni pitää aina lähteä pois?
Jos emme lähtisi, emme koskaan oppisi mitään uutta.
Lupaatko tulla takaisin?
-Lupaatko sinä huolehtia kaikista? -Tietenkin, pölkkypää.
Olet paras ystäväni koko tässä suuressa maailmassa.
Teen mitä tahansa vuoksesi.
Ei maailma ole niin suuri, Unikko. Me vain olemme niin pahuksen pieniä.
Pysyttele pitkän kaverin lähellä.
Hän on hyvä ystävä hädässä.
Ei yhtä hyvä kuin sinä.
-Oletko varma? -Varmempi kuin koskaan.
Kaikki vilkuttavat sinulle.
Jos käännyn, en ikinä pysty lähtemään.
Ehkä on sitten paras, että sinä kuljet edellä.
Näin tosipaikan tullen jalkani tuntuvat raskailta kuin rauta.
Eikä minulla ole aavistustakaan, mihin suuntaan lähteä.
Tuolla se on.
Oletko varma?
En aivan.
Tässä suunnassa ilmassa tuntuu makea tuoksu.
Jos epäröit, Elanor Rankkijalka,
seuraa aina nenääsi.
Kolme sormusta haltiakuninkaille
Alla auringon
Seitsemän kääpiöruhtinaille
Kivisaleissaan
Yhdeksän ihmisille jotka vie
Tuoni armoton
Yksi Mustalle ruhtinaalle
Valtaistuimellaan
Maassa Mordorin
Joka varjojen saartama on
Yksi sormus heitä hallitsee
Se yksi heidät löytää
Se yksi heidät yöhön syöksee
Ja pimeyteen kahlitsee
Maassa Mordorin
Joka varjojen saartama on
Tekstitys: Mikko Alapuro
Luova tarkastaja Maarit Hirvonen