Veljeni antoi henkensä metsästäessään Sauronia.
Hänen tehtävänsä on nyt minun.
Komentaja Galadriel.
Olemme seuranneet teitä maailman ääreen.
Yhtään örkkiä ei ole nähty vuosikausiin.
Tämän merkin olemassaolo todistaa Sauronin paenneen.
Kysymys kuuluu, mihin?
Paha on poissa.
Miksei se sitten ole poissa täältä?
Nämä sankarit pääsevät ylittämään meren ja elämään ikuisesti.
Olet taistellut tarpeeksi kauan.
Laske miekkasi.
Mikä minusta tulee ilman sitä?
Onko ruhtinas Celebrimborin työ sinulle tuttua?
Haltiasepoista suurimman? Tietenkin.
Mitä heikäläinen täällä tekee?
Sillä on jokin sairaus.
-Missä se on laiduntanut? -Se vaelsi itään äskettäin.
Kuinka kauas?
Horderniin.
Etkö ole ikinä pohtinut, mitä muuta on olemassa?
Siellä, missä emme kulje.
Kukaan ei poikkea polulta eikä kulje yksin.
Taivas on outo.
TARU SORMUSTEN HERRASTA: MAHTISORMUKSET
-Nori! -Unikko!
Oletko latvasta laho? Tule pois sieltä!
Älä hiiviskele tuolla lailla.
Et saisi olla täällä.
Ei se polta.
Hyvä on, ei sitten.
Tuolla on silti jättiläinen.
Taas tuo ilme. Ei tuota ilmettä, Nori.
Nori!
Älä!
Älä! Hän on kuollut! Tule!
Ei, älä!
Ei!
Mitä...
Äitisi tappaa sinut.
Sinä et kerro, enkä minä liioin. Nopsasti nyt.
Emme voi jättää häntä susien armoille.
-Emmekö? -Emme ole sellaisia.
Sinä et ole sellainen.
En jaksa kantaa häntä yksin. Aiotko auttaa vai et?
-En. -Unikko!
Miten me muka jättiläistä kannamme?
Pudonnut tähti varmaan.
Ja iso.
Montako merkkiä tarvitset?
Minusta meidän pitäisi purkaa leiri.
Entä elojuhla?
Ei hätiköidä turhaan.
Leirissä on turvallisempaa kuin sen ulkopuolella.
Mutta olkaa varuillanne.
-Malva on oikeassa. -Niin.
Tämä ei tiedä hyvää.
No niin, menkäähän nyt.
-No niin. -Pitäkää kiirettä.
Katso. Hän on aivan valtava.
-Hänen täytyy olla... -Ei peikko!
Hyvä on, neropatti. Mikä hän sitten on?
Isoa väkeä, kenties.
Ihminenkö?
Ihminen olisi muusina.
Haltia, ehkä?
Vääränlaiset korvat, eikä hän ole komea.
Eivätkä haltiat putoa taivaalta.
Kukaan ei putoa, tietääkseni.
Hän putosi.
-Vedätkö sinä edes? -Tietenkin vedän!
Vedä sitten kovempaa!
Älytöntä. Hän ei ikinä mahdu kärryihin.
Yhdeksi yöksi vain.
Aamulla annamme hänelle ruokaa ja lähetämme matkoihinsa.
-Minnepäin? -Se on huomisen murhe.
-Tämä ei ole mikään seikkailu. -Miten niin?
-En kaivannut tällaista. -Mutta et lähde pois.
-Koska en voi. -Koska et halua.
Tämä muukalainen ei ole ihminen eikä haltia
tai siipensä murtanut kotkanpoika.
-Se oli yksi kerta. -Hän on jotain muuta.
Ehkä hän on vaarallinen.
Puhut kuin Malva ja siskot.
Kyse on muustakin.
Jos käy ilmi, että autoimme muukalaista,
kaikki paha seuraavana kolmena vuodenaikana
pannaan syyksemme.
Jos sumu viipyy liian kauan tai kärrynpyörä juuttuu.
-Pomppivat pukit! -Äkkiä, muuten tulee törmäys!
Jaha, nyt välität hänestä.
En, vaan kottikärryt eivät ole minun!
Miksi teet tämän, Nori?
Tunnen olevani vastuussa.
-Tunnet samoin kaikista. -Enpäs.
Tämä on eri juttu.
Kaikista paikoista hän putosi juuri tänne.
Kuulostaa oudolta, mutta jotenkin tiedän hänen olevan tärkeä.
Ikään kuin tähän olisi jokin syy.
Ikään kuin minun olisi kuulunut löytää hänet.
En voi antaa asian olla ennen kuin hän on turvassa.
Voitko sinä?
Hyvä on, en kerro tästä.
Kiitos.
Mitä jättiläiset muuten syövät?
Toivottavasti eivät karvajalkoja.
Vain niitä, jotka lavertelevat.
Maassa on halkeamia, niin kuin maantärinässä.
Ei ruumiita.
Ei haavoittuneita.
Ehkä kaikki pakenivat.
Ehkä.
Tämä oli Ciaranin koti.
Ja hänen vaimonsa Hanan.
Tämä ei ollut maantärinä. Joku kaivoi tämän käytävän.
Jokin.
Eivät ihmiset.
Mene varoittamaan kansaasi.
Etkö tule mukaani?
Seuraan käytävää.
-Et tiedä, mitä siellä on. -Siksi minun on mentävä.
EREGION HALTIASEPPOJEN VALTAKUNTA
Fëanorin vasara.
Työkalu, jolla Silmarilit taottiin.
Jalokivet, joissa on Valinorin valo.
Eikö olekin outoa?
Miten yksi esine voi luoda niin paljon kauneutta
ja niin paljon tuskaa.
Aito luominen vaatii uhrauksia.
Sanotaan, että Morgoth piti Silmarileja niin kauniina,
että varastettuaan ne hän tuijotti
niiden syvyyksiin viikkokausia.
Vasta, kun hänen kyynelensä putosi yhden kiven päälle
ja hän kohtasi oman peilikuvansa pahuuden,
hänen haaveilunsa päättyi.
Sen jälkeen hän
ei enää katsonut niiden valoon.
Fëanorin työn tulos oli vähällä käännyttää Suuren vihollisen sydämen.
Mitä minun työni on saanut aikaan?
Se on käännyttänyt minun sydämeni.
Monen haltian sydämen.
Haluni on saavuttaa paljon enemmän.
Viime Ajalla kansamme toi sodan tänne.
Haluan tilalle kauneutta.
Haluan siirtyä korujen näpertelystä luomaan jotakin voimallista.
Mitä olette aikeissa tehdä?
"Mitä" siintää vielä kaukana.
Olet tullut Eregioniin auttamaan minua selvittämään "miten".
Torni?
Sellainen, johon voisi rakentaa kaikkia aikaisempia paremman ahjon.
Jonka liekki olisi kuuma kuin lohikäärmeen henkäys
ja puhdas kuin tähtivalo.
Voisimme tehdä sillä esineitä, jotka muuttavat Keski-Maan.
Ja mikä on ongelma?
Sen on valmistuttava kevääksi.
Teidän armonne, se vaatisi...
Enemmän työväkeä kuin koskaan.
Sitä korkea kuningas ei pysty antamaan.
Sen sijaan hän lähetti sinut.
Oletteko harkinnut kumppaneita muualta kuin omiemme parista?
Kuinka kaukaa?
EREGION HALTIASEPPOJEN VALTAKUNTA
KHAZAD-DÛM KÄÄPIÖIDEN VALTAKUNTA
Liitto kääpiöiden kanssa olisi tämän Ajan suurin neuvottelutulos.
Heidän prinssinsä Durin on rakas vanha ystäväni.
Melkein kuin veli.
Kääpiöt ovat kuulemma laajentaneet salejaan viime aikoina.
He muovaavat kiveä
samalla kunnioituksella kuin huolehtisivat vanhemmastaan.
Olen kauan halunnut nähdä heidän työskentelyään.
En tiennyt, että ihailette heitä noin.
Ihailen kaikkia, jotka näkevät mysteerit
ja osaavat kutsua ilmiolevan takaa
kauneuden, joka siinä piilee.
Päästäisiköhän ystäväsi minut heidän pajoihinsa?
Durinin tuntien hän tekee enemmänkin.
Toivottaa tervetulleiksi avosylin,
torvet toitottaen,
pöydät täynnä suolattua porsasta
ja Anduinin virran verran mallasolutta.
Mitä haluatte?
Olen Elrond Lindonista
seuranani Eregionin ruhtinas Celebrimbor.
Pyydämme tavata prinssi Durinin.
Ei käy.
Pyydän anteeksi.
Ilmoittakaa Durinille, että hänen ystävänsä...
Hän on jo päätöksensä tehnyt, haltia.
Torvet toitottaen?
Hyvä on, ystäväni.
Vaadin Sigin-tarâgin riittiä.
Mikä on Sigin...
Nähdään Eregionissa.
-Tiedätkö varmasti, mitä teet? -Luottakaa minuun.
Olette mestari omalla alallanne.
Antakaa minun näyttää taitoni omallani.
Elmendéa...
-Khazad! -Dûm!
Sydämeni laulaa nähdessäni...
Haltia Elrond on vaatinut Sigin-tarâgin riittiä.
Kääpiöiden kestävyyskoetta,
jonka itse Aulë kehitti.
Kohotettuamme vasaramme
murskaamme suuria kiviä, kunnes toinen ei enää pysty.
Jos haltia luovuttaa,
hänet karkotetaan kääpiöiden mailta.
Ikiajoiksi!
Ymmärtääkö haltia?
Haltia ymmärtää.
Mikäli haltia vastoin odotuksia voittaa,
myönnämme hänelle yhden toiveen. Mutta jos hän häviää...
Karkotus. Kyllä, perille meni.
Aloitetaan.
Durin! Durin! Durin!
Kas niin, haltia.
Huhuu?
Odota, minä se vain olen!
Minä tässä! Lopeta!
Odota!
Autoin sinua eilen illalla. Muistat kai minut?
Muistathan?
No niin.
Mitäs tähän sanot...
En vahingoita sinua,
etkä sinä minua. Sopiiko?
Tästä päästään alkuun.
Ensin muodollisuudet. Isä sanoo,
että karvajalka vailla käytöstapoja ei kompuroi pitkälle.
Nimeni on Nori.
Olen Nori.
Minä...
Ei, minä olen Nori.
Mikä sinun nimesi on? Sinä?
Et taida muistaa.
Putosit pitkän matkan.
Sellainen panee pään mullin mallin.
Putosin kerran puusta.
Kutsuin viikon ajan mansikoita "mussukoiksi".
Voitko kuvitella? Mussukoiksi.
Se on ruokaa.
Kai teilläkin päin syödään?
Tietenkin, Nori. Tyhmä kysymys.
Ei sitä noin kuulu...
Largo!
Anna olla, Malva. Auttaisit itse.
Autan pyytämällä häntä auttamaan.
Lakkaa lorvimasta ja tule avuksi.
Nori se kai halusi auttaa tuon kanssa.
Nori?
Mistä oikein olet tulet?
Minne sinä kuulut? Missä muut ovat?
Muut teikäläiset siis?
Onko teitä muita?
Nostetaan ylös...
Anna mennä, korsto.
Täysillä, pojat!
Mikä se on?
Mana...
Onko se kartta?
Antakaa mennä!
Siinä on tilaa.
Mana...
Úrë...
Mana...
Úrë...
Pelkkiä pisteitä ja silmukoita.
En ymmärrä.
Mana!
Yritän auttaa, mutta...
Úrë!
Olen pelkkä karvajalka!
Nori!
Ystävä!
Ystävä. Ihan vain ystävä.
Nori.
Isääsi sattui.
Varsinainen mustikka.
Olen kunnossa.
Liukastuin märkään ruohoon. Pelkkä nyrjähdys.
Ei mitään hätää...
-Äiti... -Älä huoli.
En ollut täällä.
Mutta olet nyt.
Käy hakemassa minulle kylmää vettä ja suolaa.
Kävikö pahasti? Voiko hän lähteä?
Näit itse.
Jalka ei kestä edes lehden painoa.
-Saati kärryjen vetämistä. -Pidä huoli omista asioistasi.
Täällä!
Tule lähemmäs.
-Mitä luulet tekeväsi? -En jätä häntä ajelehtimaan.
Aiotko siis jakaa omat muonasi?
Kohtalon vuorovesi virtaa.
Jos eivät muut jaa.
Sinun joko nousee tai laskee.
Jos häntä ei nosteta, kuolema on vastuullamme.
Se ei vaivannut, kun puhuimme Doblen kuolemasta.
Julmuus ei meitä pelasta.
Älkää päästäkö häntä.
Vedä hänet ylös.
Ei.
Ensin vastauksia.
Miksi olet täällä?
Jouduin eroon laivastani.
Hyökkäsikö joku?
Etkö siis nähnyt sitä?
Mitä?
Käärmettä.
Lähdimme kaksi viikkoa sitten...
-Pitääkö hänelle kertoa kaikki? -Miksei?
Näyttääkö hän vaaralliselta?
Ulkonäkö voi pettää.
Haltia.
Irrottakaa kätenne minusta.
Valehtelija.
-Katsokaa. Olemme pelastuneet! -Äkkiä!
Katsokaa! Täällä!
Auttakaa meitä!
Auttakaa tekemään soihtu.
Odottakaa, kunnes näemme purjeet.
Täällä liikkuu merirosvoja. Haluatteko tulla nyljetyiksi?
Ei tuo ole merirosvoalus.
Se on meidän aluksemme.
Käärme.
Paikoillanne.
Haltia toi sen luoksemme.
Se tulee!
Apua!
Mikä on nimesi?
Galadriel.
Minä olen Halbrand.
Mikä on kurssimme?
Koira voi haukkua kuuta,
mutta ei repiä sitä taivaalta.
Lähde.
Kenties teidän korkeutenne voisi saattaa minut uloskäynnille?
Ilomielin.
Vaikuttavaa. En arvannut kaupunkinne muuttuneen näin.
Niin käy 20 vuodessa.
Eikö siitä ole kauempaa?
Kerro minulle salaisuutenne.
Salaisuutemme ovat omamme.
Loukkasinko sinua?
Vastaus vaatisi pitemmän matkan ylös.
Voit toki häätää minut ilman selitystä.
Tietenkin voin.
Mutta ennen kuin haaskaat
parhaan tilaisuuden sukupolveen,
voisit edes kuunnella ehdotukseni.
Tämä se siis oli.
Vierailusi todellinen tarkoitus. Sinä haluat jotain.
Tulin tapaamaan kaipaamaani ystävää.
Kaipaamaasi? Et tullut häihini
tai nähnyt kahden lapseni syntymää!
Et voi rynniä vuoreeni ja vaatia lämmintä vastaanottoa.
Et voi vaatia sitä, minkä hylkäsit.
Hylkäsin? Durin...
Haltialle 20 vuotta voi olla silmänräpäys.
Minä elin sinä aikana kokonaisen elämän.
Jota sinä et nähnyt.
Mitäs siihen sanot,
"ystävä"?
Onnitteluni.
Vaimostasi ja lapsistasi.
Toivottavasti voit antaa anteeksi.
Haluaisin myös pyytää anteeksi perheeltäsi.
Anteeksipyyntö Disalle. Sitten lähdet.
Ei lähempää tutustumista,
ei menneiden muistelua, etkä todellakaan jää syömään.
Ymmärrän.
Kautta Aulën parran! Eihän!
Ei kai tämä voi olla Elrond?
Pelkäänpä niin, armon rouva.
Durin ei kertonut tulostasi.
Hän ei tiennyt.
En ole käynyt täällä pitkään aikaan.
Pyydän tätä ajattelemattomuutta nöyrästi anteeksi.
-Jäät illalliselle. -Hän lähtee.
-Hän jää. -Hän lähtee!
Hän jää.
Hei! Käskin teidän pysyä erossa päistäni!
Ja minä käskin pysyä vuoteessa.
Vauhtia nyt!
Gerda! Gamli! Tulkaahan nyt.
Tee olosi mukavaksi.
Mutta älä liian mukavaksi.
Gamli, ole kiltti.
Te päädytte kohta suolakaivoksiin!
Siellä luolapeikkoja ja hämähäkkejä riittää!
Miten te tutustuitte?
Olin kaiuttamassa vasta-avattua kammiota.
Uskoin meidän löytäneen suuren hopeasuonen...
Mitä on kaiuttaminen? En ole kuullutkaan.
Me laulamme kivelle.
Vuori on näet kuin henkilö.
Pitkä ja alati muuttuva tarina, joka on tehty lukemattomista osista.
Maasta ja malmista, ilmasta ja vedestä.
Kun niille laulaa oikein, laulu kimpoaa takaisin kustakin osasta,
ja ne kertovat tarinansa. Näyttävät, mitä on kätkössä,
mistä louhia, mihin kaivaa tunneli,
ja missä jättää vuori koskematta.
Kaunis perinne.
Olimme purkamassa välineitämme, kun työtoverit yhtäkkiä vaikenivat.
Sitten näin prinssimme.
Hän tuli katsomaan meitä,
vaikkei olisi tarvinnut.
Ensin se tuntui vain hassulta.
Sitten hän tuli katsomaan seuraavaa kartoitusta.
Ja seuraavaa ja sitä seuraavaa.
Hän on aina osannut hiiviskellä.
Kesti viikkoja ennen kuin hän uskalsi lähestyä minua.
Korkeintaan kaksi.
-Viisi. -Valehtelet.
Hän valehtelee.
Hän teeskentelee nyt muuta,
mutta oli pihkassa ensitapaamisestamme lähtien.
Onnistunut liitto, toden totta.
Olisit tullut häihin.
Riittää jo.
Ystäväsi on täällä nyt.
Emmekö voi iloita siitä?
Hän ei tullut takiamme.
Kuningas lähetti ottamaan meidän omaamme.
Päinvastoin. Oli minun ideani tulla tänne.
Pyydän vain, että kuuntelet.
Niin, siitä se lähtee.
Kohta huomaammekin, että meitä on vedätetty.
-Haltiat ovat itsekkäitä. -Sellainenko olen ollut?
-En tiedä. Oletko? -Kautta Aulën parran!
Ettekö pysty sopimaan tätä?
Istutit siis sen taimen.
Hän istutti ja kasvatti sen.
Hoivaa sitä kuin se olisi kolmas lapsi.
Mikä puu se oikein on?
Siementaimi Lindonin Suuresta puusta,
joka symboloi kansamme vahvuutta ja elinvoimaa.
Jotkut pitivät häntä hölmönä,
kun hän uskoi sen kasvavan näin pimeässä.
Missä on rakkautta, ei koskaan ole pimeää.
Kuinka se ei kasvaisi tällaisessa kodissa?
Et kai ole jo lähdössä?
Olen tainnut viipyä liiankin kauan.
Kiitos vieraanvaraisuudesta, Disa.
Durin.
Istu alas, hitto vie.
-En halua tunkeilla. -Käskin istua.
Oletko varma?
En, ja olen yhä vihainen. Kerro kuninkaasi ehdotuksesta,
jotta voin päättää, esittelenkö sen isälleni
vai heitänkö kuonakuoppaan.
Ei tarvitse pysyä loitolla.
Ihmettelen vain, millainen mies
jättää niin helposti toverinsa kuolemaan.
Sellainen, joka osaa selviytyä.
Miksi olla osa isompaa kohdetta?
Olet yhä kohde.
Emme ole turvassa ennen kuin pääsemme maihin.
Turvaa tuskin löytyy niin helpolla.
Ainakaan sinulle.
Jouduit "erillesi" laivastasi?
Niinkö muka?
-Olet karkuri. -Näytänkö sellaiselta?
Et näytä sellaiselta, jolle asioita tapahtuu sattumalta.
Se tarkoittaa, että pakenit.
En ole vielä päättänyt, pakenitko jotain vai johonkin.
Velvollisuus vaati palaamaan Keski-Maahan.
Muuta sinun ei tarvitse tietää.
-Tärkeitä haltioiden juttuja kai. -Mitä sinulla on meitä vastaan?
Syytätkö meitä siitä, että olet täällä?
Eivät haltiat minua kotiseudultani ajaneet.
Vaan örkit.
Missä kotisi sijaitsi?
Mitä väliä sillä on?
Se on tuhkana nyt.
Kantamasi tuska on minulle tuttu.
Suren puolestasi.
Niitä, jotka menetit.
Tuo kaulallasi.
Oliko se kuninkaanne merkki?
Kuningasta ei ole.
-Jos olisi, mistä kuningaskunta löytyisi? -Kuinka niin?
Entä jos sanoisin, että voimme saada sen takaisin?
Sinulta puuttuu armeija.
Miksi välttelet kysymystä?
Miksi ajelehdit merellä?
Ansaitun levon sijaan etsin vihollista,
joka on vastuussa kärsimyksistäsi.
Sinä et aiheuttanut kärsimystäni etkä voi korjata sitä,
oli tahtosi kuinka vahva tahansa. Tai ylpeytesi.
Anna siis asian olla.
Jahtasin tätä vihollista jo ennen ensimmäistä auringonnousua.
Kestäisi kauemmin kuin elinikäsi
luetella kaikki ne, jotka se on minulta vienyt.
En siis voi antaa asian olla.
Vihdoinkin rehellisyyttä.
Jos haluat murhata örkkejä, kostaa, oma on asiasi.
Älä leiki sankaria.
Kerrotko, missä vihollinen on vai et?
Etelämailla.
Haluan tietää, paljonko heitä oli
ja kenen lippua he kantoivat.
Sitten viet minut sinne, missä heidät viimeksi nähtiin.
Minulla on omat suunnitelmani.
Ole valmiina.
-Varo! -Rauhallisesti nyt.
Miten niin "ei ruumiita"?
Koko kylä oli tyhjä.
Kuin maa olisi niellyt Hordernin asukkaat kuin kärpäset.
Maa on täällä ollut aina epävakaa,
ja Koukkusormijärvestä nousee aina höyryä.
Siellä oli tunneli.
Huolella ja syvään kaivettu.
Joku on kaivanut sitä meitä kohti.
Jos jäämme tänne, olemme vaarassa.
Sanaa pitää levittää.
Ei! En hyväksy juoruilua, Bronwyn.
Kuriton kieli voi tehdä enemmän tuhoa kuin maanvyöry,
ja ilman todisteita muusta ei ole kyse.
Waldreg, olemme yksin.
Ostirith on tyhjillään ja vartiotorni hylätty.
Tiedän, enkä aio kutsua haltioita
takaisin jonkin vajoaman takia.
Oli helpotus päästä mokomista, ainakin useimmille meistä.
Hemmetin hiiret.
Pahuksen typerät hiiret!
Theo?
Mikä hätänä? Mitä tapahtui?
Hae apua. Mene.
Pakene!
Hei!
Pysähdy!
Jos joku täällä haluaa elää,
lähdemme haltiatornille aamun koittaessa.
Vene pitää sitoa! Se hajoaa!
Tuuli on liian kova.
Tartu köysiin!
Anna kätesi!
Sido itsesi minuun!
Anna kätesi!
Hei. Minä tässä, Nori.
Seuraava vaellus on muutaman päivän päästä ja kaikki...
Kaikki on ihan sekaisin.
Halusin auttaa sinua.
Luulin pystyväni. Olen pahoillani.
Se on lyhty. Käytämme tulikärpäsiä.
Mitä hän sanoo niille?
En osaa tulikärpäskieltä.
Tähtiä.
Jonkinlainen kuvio.
Ne ovat siis tähtiä? Mitä se tarkoittaa?
Näin autamme häntä.
Hän haluaa apua noiden tähtien löytämisessä.
Eikö kyse olekin siitä?
Eikö niin?
En ole nähnyt noita ennen.
Mutta luulen tietäväni, mistä ne löytyvät.
Nori?
Olen varma. Hän ei tiedä.
Ehkä.
Ehkä ei.
Olet aina pehmoillut
haltioiden suhteen.
Onko sinusta sattumaa,
että haltia ilmaantui ovellemme juuri nyt?
Olen tuntenut Elrondin puoli vuosisataa, isä.
Tietäisin, jos hän salailisi jotain.
Ehkä hän aavisti, että sinä salailet jotakin.
Luulet heistä liikoja.
Me tässä olemme vasaran kahvassa kiinni.
Niin, toistaiseksi.
Elrond on ystävä. Luotan häneen.
Vasara ja kivi eivät voi luottaa toisiinsa.
Ennemmin tai myöhemmin jompikumpi murtuu.
Theo!
Oletko valmis?
Olen, äiti.
Tekstitys: Mikko Alapuro
Luova tarkastaja Maarit Hirvonen