A bátyám életét adta Sauront üldözve.
A küldetése az enyém lett.
Galadriel parancsnok!
A csapatunk a világ végéig követett téged.
Évek óta egy orkot sem láttak.
Már a jel létezése is bizonyítja, hogy Sauron meglógott.
Csak az a kérdés, hol van.
A gonosznak vége.
Akkor miért nem tűnt el innen?
E hősök átkelhetnek a tengeren, hogy aztán örökkön-örökké élhessenek ott.
Eleget harcoltál, Galadriel.
Tedd le a kardot!
Mégis mi lennék nélküle?
Ismered Celebrimbor uraság munkásságát?
A legkiválóbb kovácsét? Hogyne.
Mit keres itt egy ilyen?
Valami nincs rendben vele.
-Merrefelé legelt? -Néhány napja elkóricált kelet felé.
Milyen messze járt?
Hordern...
Téged sose érdekelt, mi lehet még a világban?
Túl az ismert földeken.
Az útról le ne térj, és sohasem egyedül jársz.
Különös az égbolt.
A GYŰRŰK URA: A HATALOM GYŰRŰI
-Nori! -Poppi!
Neked nincs ki mind a négy kereked! Gyere már el onnan!
Miért kellett így rám hoznod a frászt?
Miért kellett idejönnöd?
Nem is meleg.
Remek! Nem meleg.
De attól még itt van egy óriás!
Ismerem ezt a nézést. Ne nézz így, Nori...
Nori!
Nori, ne!
Ne csináld! Már nem él, gyere!
Ne! Hagyjál! Kérlek!
Ne!
Mi...
Otthon kitekerik a nyakad.
Nehogy beárulj! Erről hallgatunk. Na csipkedd magad!
Nem hagyhatjuk itt farkasok prédájának.
-Mi? -Mi ilyet nem teszünk.
Te nem teszel ilyet.
Egyedül nem bírom el. Segítesz, vagy sem?
-Nem. -Poppi!
Mégis hogy akarsz elcipelni egy óriást?
Biztos hullócsillag volt.
Egy jó nagy.
Hány égi jel kell neked?
Szerintem szedjük a sátorfánkat, most rögtön!
Mi lesz az ünnepéllyel?
Nem kell semmit elkapkodni.
Nagyobb biztonságban vagyunk itt, mint ha útra kelünk.
De tartsátok nyitva a szemeteket!
-Mályvának igaza van. -Igen.
Ez nem sok jót sejtet.
És most el innen! Hamar!
-Jól van... -Gyerünk, mozgás!
Odanézz! Milyen böhöm nagy lény!
-Biztosan... -Nem is troll!
Jól van, észlábú. Akkor micsoda?
Talán a nagyok népéből való.
Ember?
Ezt nem élte volna túl.
Akkor tünde?
Nem olyan a füle. És nem is jóképű.
És tündék nem hullanak az égből.
Meg mások sem. Ha jól tudom.
Csak ő.
-Húzod egyáltalán? -Hát persze, hogy húzom!
Akkor húzd erősebben!
Nem is fér fel arra az öreg kocsira.
Csak ma éjszakára marad.
Reggel majd csomagolunk neki elemózsiát, és útjára bocsátjuk.
-De mégis hova? -Ezen holnap gondolkozunk.
-Ez nem valami kaland, Nori. -Ezt meg hogy értsem?
-Nem hagyhattam ott. -Otthagyhattad volna.
-Olyat nem tehetek! -Csak nem akarod!
Ez az idegen nem ember, nem tünde,
és nem egy törött szárnyú sasfióka.
-Olyan csak egyszer volt! -Ő valami más!
Lehet, hogy veszélyes.
Pont úgy beszélsz, mint Mályva és a nővérek.
Nem csak ők félnek.
Ha bárki megtudja, hogy segítettünk egy idegennek,
és bármi rossz történik a következő három évszakban,
az a mi hibánk lesz.
Ha kicsit tovább lesz ködös az idő, vagy beleragadunk a sárba...
-Jóságos kecskeháj! -Nehogy nekimenjen valaminek!
Szóval mégis aggódsz érte!
Nem! A talicskát féltem, nem az enyém!
Miért csinálod ezt, Nori?
Nekem kell gondoskodnom róla.
-Nem kell mindenkiről gondoskodnod. -Tudom.
De ez most más.
Nyilván nem véletlenül kötött ki pont itt.
Tudom, hogy furcsán hangzik, de valamiért érzem, hogy ez fontos.
Biztos, hogy okkal történt így.
Mármint nekem kellett megtalálnom. Nekem.
Nem hagyhatom magára. Addig nem, amíg nincs biztonságban.
Te megtennéd?
Jó, lakat lesz a számon.
Köszönöm!
Mit eszik egy óriás?
Remélem, nem gyaplábúakat.
Csak azokat, akik nem tudnak titkot tartani.
Több helyen is megnyílt a föld. Mint egy földrengés után.
Se holttestek...
se sérültek.
Talán elmenekültek.
Lehet.
Itt Ciaran lakott.
És Hana, a felesége.
Itt nem földrengés volt. Valaki kiásta ezt.
Valami.
Ez nem ember műve.
Menj! Szólj a népednek!
Te nem jössz velem?
Megnézem, hova vezet ez a járat.
-Nem tudod, mi van odalent. -Éppen ezért kell lemennem.
EREGION – A TÜNDE KOVÁCSOK BIRODALMA
Fëanor kalapácsa.
Ezzel dolgozott a szilmarilokon is.
Az ékköveken, amelyekben ott ragyog Valinor fénye.
Különös, nemde?
Hogy egyetlen tárgyhoz milyen sok szépség kötődhet.
És milyen sok fájdalom.
Az igazi alkotás megköveteli az áldozatot.
Azt mondják, a szilmarilok szépsége annyira lenyűgözte Morgotht,
hogy miután elrabolta őket, hetekig
csak bámult a bennük rejlő mélységbe.
Ám amikor aztán egy könnycseppje ráhullott az ékkövekre,
meglátta a tükörképe gonoszságát,
és felriadt a révedezésből.
Onnantól fogva aztán...
soha nem nézett fényükre.
Fëanor műve még a Nagy Ellenségnek a szívét is majdnem megnyerte magának.
És én vajon mit értem el?
Az én szívemet megnyerted magadnak, uram.
Ahogy sok más tündéét is.
Csakhogy én ennél sokkalta többre vágyom.
Még egy másik korban háborúval dúltuk fel e vidéket.
Most szépséget hozok ide.
Ami túlmutat holmi ékköveken, olyasmi, aminek van igazi ereje.
Mit szeretnél készíteni?
A "mi" csupán egy apró pont a messzeségben.
Azért jöttél Eregionba, hogy segíts nekem a "hogyanban".
Egy torony?
Amely be tud fogadni egy kovácsműhelyt, a valaha épült legerősebb kohóval.
Melyben a láng forró, mint a sárkány nyelve,
és tiszta, mint a csillagfény.
Azokkal, amik ott készülnek, átformálhatnánk Középföldét.
És hol van a bökkenő?
Tavaszra el kell készülnie.
De uram, ahhoz kellene legalább...
Több ember kéne, mint bármely építkezéshez.
A nagykirály nem tud segíteni.
Ezért ideküldött téged, hogy oldd meg.
Nem akarnál saját fajunknál messzebbre tekinteni?
Mennyivel messzebbre?
EREGION – A TÜNDE KOVÁCSOK BIRODALMA
KHAZAD-DÛM – A TÖRPÖK BIRODALMA
A törpökkel kötött szövetség korunk nagy diplomáciai sikere volna.
A hercegük, Durin, régi jó barátom.
Szinte testvérek vagyunk.
Úgy tudom, a törpök jól kibővítették csarnokaikat mostanában.
És úgy faragják a köveket,
olyan tisztelettel, akárha öreg szüléiket gondoznák.
Szeretném látni, hogyan dolgoznak.
Nem tudtam, hogy így csodálod őket.
Mindenkit csodálok, aki feltárja a dolgok rejtélyét.
Aki meglátja az egyszerűségben az értéket,
a benne rejlő szépséget.
Szerinted a barátod beenged engem a műhelyeikbe?
Szerintem Durin ennél jóval többet is megtesz.
Tárt karokkal fogad minket.
Felharsannak a tülkök,
sülttől roskadoznak az asztalok,
és malátasör is lesz, hordószámra.
Mit akartok?
Elrond vagyok Lindonból.
Itt áll velem Celebrimbor, eregioni nemes.
Durin herceggel kívánunk beszélni.
Nem!
Elnézést!
Szólj a nemes Durinnak, hogy a barátja, Elrond...
Durin már meghozta a döntést, tünde!
A tülkök?
Jól van, barátom.
Hajtsuk végre Sigin-tarâg rítusát!
Miféle rítus...
Eregionban találkozunk.
-Biztos, hogy ennek ez a módja? -Bízz bennem, Celebrimbor uram!
Te mestere vagy annak, amit csinálsz.
Hadd csináljam én is azt, amihez én értek!
-Khazad! -Dûm!
Szívem vigalommal telt el, hogy...
A tünde Elrond végre akarja hajtani Sigin-tarâg rítusát.
A törpök erőpróbáját,
amelyet maga Aulë talált ki.
Miután kézbe vesszük csákányainkat,
egészen addig törjük a nagy köveket, amíg az egyikünk nem bírja tovább.
Ha a tünde feladja,
száműzzük őt a törpök birodalmából.
Örökre!
Ugye érti a tünde?
Érti a tünde.
Abban a valószínűtlen esetben, ha nyerne a tünde...
teljesítjük egyetlen kérését, de ha veszít...
Száműztök. Igen. Világos.
Kezdjük!
Durin!
Na lássuk, tünde!
Hahó!
Várj, én vagyok az!
Én vagyok! Ne csináld!
Várj!
Tegnap segítettem neked. Hát már nem emlékszel rám?
Nem emlékszel?
Jól van.
Figyelj csak ide!
Nem bántalak.
Te se bántasz engem. Rendben?
Kezdetnek ez is megteszi.
De csak szép sorjában! Apám szerint
egy gyaplábú jó modor nélkül annyit ér, mint egy szekér négyszögletes kerekekkel.
Nori vagyok.
No...
Nem, én vagyok Nori.
Én vagyok Nori.
Téged hogy hívnak? Téged.
Nem emlékszel, mi?
Mondjuk, jó magasról zuhantál le.
Nem csoda, hogy kicsit kótyagos a fejed.
Egyszer leestem a fáról,
és egy teljes hétig "sas" helyett azt mondtam, hogy "has".
Képzelheted! "Ott repül egy has!"
Étel.
Nálatok is szoktak enni, ugye?
Nyilván esznek, Nori, buta kérdés volt.
Ne! Nem így kell...
Largo!
Hagyd már, Mályva! Segíts inkább te!
Segítek én. Megkérem őt, hogy segítsen.
Ne lebzselj már ott, elkél itt még egy pár láb!
Hát, szerintem Nori már nagyon várta, hogy segítsen abban nektek.
Nori!
Amúgy honnan jöttél?
Hova valósi vagy? Hol vannak a társaid?
Akik olyanok, mint te.
Vannak társaid?
Igen, ez az, mindjárt meglesz...
Menni fog!
Mindent bele, cimborák!
Az micsoda?
Valamiféle térkép?
Gyerünk, cimborák!
Mindjárt meglesz.
Ez csak egy rakás pont és kör.
Nem értem, mi ez.
Szeretnék segíteni, de...
Csak egy gyaplábú vagyok!
Nori!
Ő barát!
Ő barát. A barátunk.
Nori!
Apáddal történt valami.
Mint a kék szőlő!
Semmi bajom, Nori.
Elcsúsztam a vizes fűben. Csak ki van ficamodva.
Felesleges aggód...
-Anya... -Ne törődj vele!
Itt kellett volna lennem.
Most már itt vagy, nem igaz?
Na eredj, hozz hideg vizet és homokot!
Mennyire súlyos? Tud vándorolni?
Hát...
Te is láttad.
Azzal a lábbal egy falevelet se lehet cipelni.
-Nemhogy egy kocsit elhúzni. -A saját portádon sepregess!
Segítség!
Gyere! Ússz ide!
-Mi ütött beléd? -Nem hagyom a vízben.
Akkor osztozol vele az adagodon?
A sors vize is háborog.
Ha kell, akkor igen.
Lehet, hogy el fog borítani.
Ha nem engedjük fel a tutajra, a kezünkön szárad a vére.
Az nem zavart, amikor Doble odaveszett.
Ne a kegyetlenség legyen a túlélésünk ára!
Ne engedjük fel!
Segíts neki!
Nem!
Válaszokat akarok!
Hogy kerültél ide?
Elsodródtam a hajómtól.
Harc volt?
Nem találkoztatok vele?
Mivel?
A féreggel.
Két hete indultunk, hogy eljussunk...
-Az egész életünket elmondjuk? -Miért ne?
Szerinted veszélyt jelent?
A látszat néha csalhat.
Egy tünde!
Vedd le rólam a kezed!
Hazudtál!
-Megmenekültünk! Nézzétek! -Gyorsan!
Nézzétek! Erre!
Segítsetek!
Kell egy fáklya! Gyorsan!
Várjatok! Még nem láttuk a vitorlát.
Itt kalózok portyáznak. Élve megnyúzhatnak.
Az nem kalózhajó.
Az ott a mi hajónk.
A féreg!
Ne mozdulj!
A tünde idevezette hozzánk!
Mindjárt ideér!
Segítség!
Mi a neved?
Galadriel.
Én Halbrand vagyok.
Hova tartunk?
Siker!
A kutya ugathatja a holdat...
de úgyse tudja lehozni.
Most távozz!
Uraságod esetleg hajlandó kikísérni a kapuig?
Boldogan.
Bámulatos! Nem hittem, hogy így megváltozott a városotok.
Húsz év alatt sok minden történhet.
Csupán húsz év volt?
Áruld el a titkotokat!
Hát azt lesheted!
Netán megbántottalak?
Ehhez nem elég hosszú ez a liftút.
Ha magyarázat nélkül kívánsz elküldeni, van hozzá jogod.
Még szép, hogy van hozzá jogom!
De mielőtt elszalasztasz egy lehetőséget,
amilyen rég adatott meg törphercegnek,
legalább meghallgathatnád az ajánlatomat.
Helyben vagyunk!
Most kibújt a szög a zsákból! Akarsz valamit!
A barátomat akartam látni. Hiányzott.
Igen? De az esküvőmre nem jöttél el!
Gyerekeim születtek, kettő is!
Nem masírozhatsz be ide, és követelheted, hogy fogadjalak tárt karokkal.
Nem tarthatsz igényt arra, amit egykor elhajítottál!
Elhajítottam? Durin...
Lehet, hogy egy tündének húsz év csak egy szempillantás.
De én közben leéltem az egész életem!
És lemaradtál róla!
Na erre vajon mit mondasz...
barátom?
Szívből gratulálok!
A feleségedhez, a gyermekeidhez.
Remélem, egyszer megbocsátasz.
Ha nem bánod, szeretnék bocsánatot kérni a családodtól is.
Bocsánatot kérsz Disától, és eltűnsz.
Nem fogod jobban megismerni.
Nem fogod felidézni a múltat. És végképp nem fogod megtömni a hasad.
Világos.
Aulë szakállára! Nem!
Ez nem lehet Elrond, vagy mégis?
Pedig én vagyok, szép hölgyem.
Durin nem is mondta, hogy meglátogatsz minket.
Mert Durin nem tudta.
Szörnyen restellem, hogy nem jöttem hamarabb.
Hibáztam, amiért alázatosan bocsánatot kérek.
-Maradj itt vacsorára! -Nem, elmegy.
-Itt marad. -Nem, elmegy!
Itt marad.
Hé! Nem megmondtam, hogy ne rohangáljatok fel-alá a fejekkel?
Én pedig nem megmondtam, kis csirkefogók, hogy maradjatok az ágyban?
Nem igaz!
Gerda! Gamli! Ne csináljátok! Szaporán!
Érezd magad otthon!
Annyira azért mégse!
Gamli, kérlek!
Eredjetek a sóbányába, beste kölkök!
Ott aztán jön a sok barlangi troll és cseppkőpók!
Hogy ismerkedtetek meg Durinnal?
Épp rezonáltam egy az idő tájt feltárt kamrában.
Meg voltam róla győződve, hogy jó sok ezüstre bukkanunk...
Rezonáltál? Erről még sose hallottam.
Az az, amikor éneklünk a köveknek.
Tudod, a hegy olyan, akár egy ember.
Hosszú, folyton változó története van, ami sok apró darabból épül fel.
Föld és érc, levegő és víz.
Ha ügyesen énekelsz, minden alkotóelem viszonozza a tőled hallott dalt,
és elmondja az ő történetét, megmutatja a rejtett részeit.
Hol bányásszunk, hol ássunk...
és hol ne piszkáljuk inkább a hegyet.
Gyönyörű ez a hagyomány.
Épp kipakoltuk a szerszámainkat, amikor hirtelen elnémult a csapatom.
Aztán megláttam a hercegünket.
Ellenőrizte, hogyan dolgozunk.
Ami neki igazán nem lett volna feladata.
Először csak kicsit furcsálltam.
Amíg aztán meg nem jelent a következő napon is.
És az azt követőn is. Meg az azt követőn is.
Ő az ólálkodás nagy mestere.
Hetekbe telt, mire összeszedte a bátorságát, hogy udvaroljon.
Legfeljebb két hét volt.
-Öt hét volt. -Hazudsz, asszony!
Hazudik.
Most adja itt az ártatlant,
de az első pillanattól kezdve ott csillogott a szemében a szerelem tüze.
Jól egymásra találtatok.
Nem voltál ott az esküvőn.
Elég!
Most itt van a barátod.
Miért nem örülünk ennek?
Nem mi érdekeljük.
A királya küldte ide, hogy elvegye, ami a miénk.
Ellenkezőleg. Én vetettem fel, hogy jöjjünk ide.
És csak annyit kértem, hogy hallgass meg.
Igen, így kezdődik.
És mire észbe kapok, a szemem is kilopod.
-Mindent a tündékért, nem? -Volt valaha így közöttünk?
-Nem tudom! Volt így? -Aulë szakállára!
Nem tudnátok ezt valahogyan elrendezni?
Hát elültetted a facsemetét!
Elültette. Felnevelte.
Szinte a harmadik gyerekünknek tekinti.
Egész pontosan miféle fa az?
Egy magonc. A nagy lindoni fánké.
Amely népünk erejét és életkedvét jelképezi.
Egyesek bolondnak nézték Durint,
amiért elhitte, hogy egy fa nőhet ilyen sötétben.
Ahol szeretet van, ott sosincs sötét.
Hogy is ne növekedne egy ilyen otthon melegében?
Ugye nem akarsz máris elmenni?
Nem szeretnék a terhetekre lenni.
Köszönöm, Disa, a vendéglátást!
Durin!
A csudába is, ülj le!
-Nem szeretnélek zavarni titeket. -Azt mondtam, ülj le!
Egész biztos?
Nem! És még dühös vagyok. Mesélj a királyod ajánlatáról!
Megfontolom, hogy atyám elé terjesszem-e,
vagy bedobjam a legközelebbi salakgödörbe.
Nyugodtan közelebb jöhetsz.
Csak az nem fér a fejembe, hogy miféle ember az,
aki ily' közönyösen sorsukra hagyja társait.
Olyan, aki életben akar maradni.
Miért legyek a nagyobb préda része?
Még így is préda vagy.
Nem leszünk biztonságban, amíg partot nem érünk.
Nem lesz olyan egyszerű menedékre lelni.
Legalábbis neked.
Elsodródtál a hajódtól?
Igazán?
-Dezertőr vagy. -Talán úgy nézek ki?
Nem úgy nézel ki, mint akit a véletlen sodor.
Vagyis menekülsz.
Illetve vagy menekülsz valahonnan, vagy igyekszel valahova.
Vissza kellett volna térnem Középföldére.
Elég, hogyha ennyit tudsz.
-Egy tündének biztos fontos dolga volt. -Mi bajod van a tündékkel?
Minket hibáztatsz a sorsodért?
Nem a tündék üldöztek el otthonról.
Hanem az orkok.
Az otthonod. Hol van?
Mit számít az?
Porig égett.
Ismerős a fájdalom, amelyet érzel.
Sajnállak.
A veszteség miatt.
A nyakadban...
Az a néped királyának a jele?
A népemnek nincs királya.
-Ha volna, hol lenne a királysága? -Mit érdekel?
Elképzelhető, hogy visszaszerezhetjük.
-Csak sereged nincs. -Azt bízd rám!
Miért térsz ki a válasz elől?
Miért sodródsz a tengeren?
Mert úgy döntöttem, hogy felkutatom
az ellenséget, aki a nyomorúságodért felelős.
Ide hallgass, tünde! Az én nyomorúságomon nem tudsz segíteni.
Bármennyire is eltökélt vagy. És büszke.
Úgyhogy felejtsd el!
Már az első pirkadat vérvörös fénye óta üldözöm ezt az ellenséget.
Egy emberöltőbe is beletelne,
hogyha elsorolnám azokat, akiket elvettek tőlem.
Tehát ki van zárva, hogy elfelejtsem.
Na végre őszinte voltál!
Ha orkokat akarsz gyilkolni, hogy bosszút állj, az a te dolgod.
De ne játszd meg a hőst!
Elárulod, merre van az ellenség, vagy sem?
Délföldén.
Tudnom kell, hogy mennyien voltak,
ki volt a parancsnokuk,
és el kell vinned oda, ahol utoljára felbukkantak.
Megvan a magam terve, tünde.
Kapaszkodj!
-El az útból! -Óvatosan, kedvesem!
Nem voltak holttestek?
Az egész falu teljesen üres volt.
Mintha a hordernieket elnyelte volna a föld, mind egy szálig.
Szeszélyes itt a föld, mindig is az volt.
A Görbeujj-tónak is vannak azok a kipárolgásai.
Láttam egy alagutat.
Alapos munkára vallott.
Nem tudom, mi áshatta, de biztosan ide akar jutni.
Higgyétek el, itt nem vagyunk biztonságban!
Szólnunk kell a többieknek!
Nem tűröm a pletykálkodást, Bronwyn!
Egy földindulás kevésbé veszélyes, mint a szájaló fehérnép,
és ha nincs bizonyíték, ez csak szóbeszéd.
Magunkra maradtunk, Waldreg.
Ostirith kiürült, az őrtoronyban nincs senki!
Tudom, de nem hívom vissza a tündéket
egy nyamvadt víznyelő miatt.
Most, hogy végre elmentek. A legtöbben örülünk.
Átkozott egerek!
Rohadt, nyavalyás egerek!
Theo!
Mi a baj, Theo? Mi történt?
Hívj segítséget! Gyorsan!
Menekülj!
Hé!
Ne!
Ha valaki életben szeretne maradni,
pirkadatkor indulunk a tündék tornyához.
Meg kell erősíteni a tutajt! Szétesik ez egész!
Túl erős a szél!
A köteleket!
Gyere! Add a kezed!
Kösd magad hozzám!
Gyerünk! Add a kezed!
Hahó, én vagyok! Én, Nori.
Az a helyzet, hogy pár nap múlva továbbállunk, és sajnos minden...
minden a feje tetejére állt.
Szerettem volna segíteni.
Azt hittem, menni fog, de nem.
Ez egy lámpás. Szentjánosbogarakkal.
Mit mond nekik?
Nem beszélek szentjánosbogárul.
Ezek csillagok.
Valamiféle csillagkép.
Jól van. Csillagok. Az mit jelent?
Így kell neki segítenünk.
Megkeressük vele ezeket a csillagokat.
Erről van szó, igaz?
Ezt akarod?
Még sose láttam ezt a csillagképet.
De sejtem, hol találhatom meg.
Nori!
Egész biztos. Nem tudja.
Lehet.
Vagy mégis.
Nálad a gránitba mindig homokkő vegyül,
amikor tündékről van szó.
Mondd csak, szerinted a véletlen műve,
hogy váratlanul beállít hozzánk egy tünde? Most?
Elrondot már vagy fél évszázada ismerem, atyám.
Megérezném, ha titkolna valamit.
Vagy talán ő érezte meg, hogy te titkolsz valamit.
Túl sokat nézel ki belőle.
Ebben a helyzetben a mi kezünkben van a csákány.
Igen. Egyelőre.
Elrond a barátom, bízom benne.
A kő sem bízhat meg a csákányban.
Előbb-utóbb az egyikük úgyis eltörik.
Theo!
Mehetünk?
Igen, anya. Készen állok.
A feliratot fordította: Gáspár Bence
Kreatív supervisor: Heltai Olga