Hvem sin dolk var det, Galadriel?
Broren min. Han ble drept av Saurons tjenere.
Etter Morgoths nederlag søkte han du kaller Sauron
å skape en makt, ikke av kjødet, men over kjødet.
Jeg drepte Sauron.
Jeg tror deg ikke.
Á kuita!
Dilly, tilbake!
Men til tross for alle våre anstrengelser går forfallet bare raskere.
Dette mithril... er vår eneste frelse.
Ingenting svekker lyset.
-Kong Durin... -Nok!
Jeg vil ikke risikere dvergeliv for å hjelpe alvene unngå døden.
Jeg drar til Midgard.
Alt som venter deg der, er mørke.
Søk ly!
Nei!
Hvor er sønnen min?
Adar!
La oss legge dette landet bak seilene våre.
-Da jeg kjempet ved din side, følte jeg... -Jeg kjente det også.
Dette såret trenger alvemedisin.
Styrke til kongen!
Hvor skal du?
-Advare ham. -Alene?
Hun vil ikke være alene.
ERYN GALEN STORE GRØNNSKOG
Du er ikke en fare.
Du er god.
Nori?
Vi kommer for å tjene deg, herre Sauron.
RINGENES HERRE: MAKTENS RINGER
Gil-galad kommer i morgen
og forventer å få høre om en måte å redde alvefolket på.
Og vi har ingen.
Hvis det bare fantes en måte
å gjøre mer med mindre.
Selve solen begynte som noe som ikke var større enn håndflaten min.
Men hvordan kan vi måle oss med kreftene som skapte solen?
Vi har ikke mer tid, Celebrimbor.
Vi må fortelle høykongen at vi har mislyktes.
Så må alvene forberede seg på å forlate disse landene. For alltid.
Galadriel?
Elrond.
Hva har skjedd?
Fiendens lanse. For seks dager siden.
Vi red uten hvile.
Kan du hjelpe ham?
Á tulë koivienna...
Kongen av Sørlandene? Hvordan har deres veier krysset hverandre?
Hvordan kan du være her?
Kom. Vi har mye å snakke om.
Jeg burde aldri ha satt deg på det skipet.
Jeg burde ha stolt på deg. Det er en feil jeg ikke vil gjøre igjen.
Jeg hoppet fra det skipet...
...fordi jeg innerst inne trodde at jeg ikke var verdig det.
Jeg visste at oppgaven min her ennå ikke var fullført.
Og da jeg kom til overflaten, kunne jeg ikke gjøre annet enn å svømme
og be om at jeg hadde valgt riktig.
Jeg krysset ikke det bitre havet...
...bare for å drukne nå.
Og det får heller ikke du.
Jeg har savnet deg.
Hva skal vi gjøre?
Det eneste vi kan gjøre.
Svømme.
Hvem er der?
Hvem er der? Vis deg.
Er Galadriel her?
Nei.
Burde ikke du hvile?
Hva slags sted er dette?
Dette var verkstedet til Celebrimbor.
Den Celebrimbor?
Han er vel ikke her?
Faktisk er han det.
Celebrimbor...
Læremesteren min
pleide å snakke om underverkene du skapte.
Jeg hadde aldri drømt om at jeg skulle få se dem med egne øyne.
Er du smed?
Altså... ikke som deg.
Disse edelstenene, jeg har aldri sett noe lignende.
Hva har du tenkt å bruke dem til?
Feänors juveler klarte å fange essensen av Valinor.
Jeg håpet å gjøre det samme for Midgard.
Dette er et merkelig metall. Hva er det?
Ikke nok.
Nok til hva?
Vær så snill.
Har du prøvd å kombinere det med andre metaller? Så det rekker lenger?
Det ville ikke fungert her.
-Hvorfor ikke? -I de mengder vi trenger,
ville det i for stor grad utvanne dets egenskaper.
Tilgi meg, men med fare for å høres dum ut,
kunne ikke den rette legeringen forsterke disse egenskapene?
Forsterke?
Der jeg vokste opp, var edelmetaller sjeldne som hønsetenner.
Så vi lærte å kombinere dem for å utnytte styrker og skjule feil.
Jeg har sett nikkel tilsatt jern for å gjøre et sverd lettere og sterkere.
Kan det ikke finnes en legering som forsterker kvalitetene til malmen din?
Det er et spennende forslag.
Kall det... en gave.
Snart vil han reise dit alle menns liv ender.
Svarte flagg vil fylle havnen vår.
Det vil bli vår plikt å bygge en grav til ham,
for å gi ham den udødeligheten i stein som ingen mann,
ikke engang en konge, kan oppnå i livet.
Tegnere fra hele Númenor har blitt tilkalt for å avbilde ham,
så de kan lage utkast til et gravmæle.
Av alle lærlingene
har du også blitt valgt ut til å foreslå et.
I de kommende dagene
skal hver av dere få en time med kongen.
Bruk den godt.
Jeg vet hva du har gjort i nattemørket
-når du trodde alle øyne sov. -Jeg beklager.
Tjenestepiken din kommer straks, min konge.
Da er det fortsatt tid.
Tid til hva?
Til å advare deg, unge Míriel.
-Du tar feil. Jeg er ikke... -Dronning ennå? Nei.
Men du blir det. Så vit dette.
Om ikke vårt folk vender tilbake til de gamle skikkene,
vil øya vår falle.
Hjelp!
Det er kongen! Hjelp!
Kom. Du må gå opp.
Men ikke gjør som meg. Jeg så for lenge.
Og nå kan jeg ikke skille det som er fra det som var,
og det som var fra det som vil skje.
Én gjenstand. For hele Midgard.
Jeg vet det høres rart ut, høykonge.
Men vi bør absolutt prøve alle mulige løsninger.
Nøyaktig hva slags gjenstand?
Den vil bli mindre enn vi tenkte oss.
Noe som kan bæres...
-Et septer. -Et sverd?
Eller kanskje... en krone.
Hvorfor en krone?
En sirkulær form vil være ideell.
For å la lyset brytes tilbake i en uhindret sirkel
og bygge seg opp til en nær ubegrenset kraft.
Og du vil gi ett vesen all den kraften?
Ikke et hvilket som helst vesen, høykonge. Deg.
Dette lyder farlig...
Noen ganger er den farlige veien den eneste.
Ellers hadde jeg ikke stått her.
Du burde ikke stå her i det hele tatt.
Høykonge, vi ber bare om tiden som trengs
for å samle alvesmedene, teste Celebrimbors teori...
Tiden vår er knapp.
-Det er derfor... -Knappere enn du aner.
Siden ildfjellets utbrudd blør Treet blader.
Snart faller det siste.
Og om vi ikke forlater disse landene, vil vi også falle.
Det er ingen alv i Midgard som ønsket en løsning mer enn meg.
Men hvis dette skulle være vår redning, er jeg redd vi trengte den før.
Men jeg hadde den nesten før.
Det var da jeg snakket med sydlendingen...
Mannen herfra? Var denne ideen hans?
Hans forslag var bare nøkkelen som låste opp demningen.
Vi er på randen av å skape en ny type kraft.
Ikke av styrke, men av ånd.
Ikke av kjødet, men over kjødet.
Dette er...
Dette er en kraft av Den usette verden.
Jeg beklager, fyrst Celebrimbor.
Jeg befaler deg herved å avvikle byen
og dra tilbake til Lindon umiddelbart.
Alle sammen.
De ordene, "en makt over kjødet".
Hvor hørte du dem?
Jeg rådslo med smedene mine. Jeg tror jeg...
-Jeg tror det er mine ord. -Var Halbrand med deg?
Hva har det å si? Det er over.
Høykonge, vent!
-Beklager... -Gi meg tre måneder.
Du skylder meg såpass.
Jeg skylder deg ingenting.
Så regn det ikke som godtgjørelse.
Gjør det fordi jeg ber deg.
Det er en dåres håp, Elrond.
Bare det. Ikke noe mer.
"Håp er aldri bare. Selv når det er knapt."
Eller har du glemt ditt eget råd?
Kongelige familietrær, ættelinjer. Alt du kan finne om Sørlandene.
Fortegnelsene våre om de dødelige kongerikene er begrensede.
Jeg må gjennomsøke katakombene for den informasjonen.
-Kom. -Tre uker...
Tre uker for et arbeid som kan ta tre århundrer.
Begrensninger kan være oppfinnelsens opphav.
Gå. Ikke nevn dette for noen.
Ikke vær redd.
Celebrimbor vil finne en måte. Jeg er sikker på det.
Plutselig virker dere to ganske nære.
Jeg tilbyr bare den lille hjelpen jeg kan.
For å være ærlig kan jeg fortsatt nesten ikke tro det.
En som meg, her,
og jobber med alvesmedene i Eregion.
Takk, Galadriel.
For at jeg brakte deg hit?
For at du reddet livet mitt.
Slik du reddet mitt. Skylden er betalt.
Nei.
Nei, du har gjort mye mer enn det for meg.
Jeg hadde nesten gitt opp.
Men du, du trodde på meg.
Du så styrke i meg.
Du presset meg til høyder ingen andre kunne ha gjort.
Det vil jeg aldri glemme.
Og jeg skal sørge for at ingen andre gjør det heller.
Ikke vær redd, mester.
Jo mer kreftene dine våkner, jo mer vil sløret svekkes.
Slør?
Det som ble lagt over sinnet ditt av dem som kastet deg ned.
Men vi har kommet hit for å ønske deg velkommen.
For å bringe deg til våre land.
Deres land?
Du kjenner dem allerede.
Stjernene.
De kalles Eremitthatten.
Et mønster kun synlig på ett sted.
Langt mot øst, hvor stjernene er merkelige.
I Rhûn.
-Rhûn... -Ja.
Der vil du endelig bli gjenkjent som den du virkelig er.
Du falt fra stjernene. Likevel er du større enn dem.
For ild adlyder din vilje.
Du falt under støvet, men støvet frykter deg.
For det skjelver når du er sint.
Vinden og vannet, varmen og kulden.
I Rhûn skal du lære å befale over dem alle.
Og alle vesen som går eller kryper, skal være dine treller.
-For du er herren Sauron. -For du er herren Sauron.
Nok!
Med tiden vil han lære å kontrollere kreftene sine.
Bind ham inntil videre.
Hva er det?
I den store tradisjonen med dårlige ideer kan dette godt være den verste hittil.
Har du en bedre idé?
Den tredje er borte.
Hvor ble det av den tredje?
Bedre med to enn tre. Dette er vår sjanse.
Hei!
Brennifot! Løp!
Sadok!
Mester, ro deg ned.
Nori. Nori, kom igjen!
Kom igjen!
Få ham til å se.
Ta den.
Vi trenger deg. Bare ta den.
Kom deg vekk fra meg. Ellers...
...vil jeg skade deg. Igjen.
Hva? Hva har de gjort med deg?
De viste meg hva jeg er.
Bare du kan vise hva du er.
Du velger gjennom det du gjør.
Du er her for å hjelpe.
Jeg vet det.
Lukk øynene. Det vil bare gjøre vondt et øyeblikk.
Nei!
Fra skyggen kom dere.
Til skyggen befaler jeg dere å vende tilbake!
-Han er ikke Sauron. -Han er den andre. Istaren. Han er...
Jeg er god.
Nori!
Sadok?
Hold deg i ro. Vi finner en måte å bære deg tilbake på.
Beklager, frue.
Jeg er redd jeg er i ferd med å forlate stien.
Herr Huland...
Det er i orden.
Kona venter.
Nå, hvis det er greit, vil jeg bare sitte en stund
og se sola stå opp.
Én, to tre,
fire, fem, seks,
sju, åtte...
Det er ni...
...trinn til hovedposten.
Du er flink.
Er du så nedlatende mot meg igjen, kaptein, tar jeg skipet fra deg.
Kom, da.
Jeg hjelper deg.
Og hvem hjelper deg?
Gitt ditt tap
vil jeg forstå det om du ønsker tjenestefri når vi kommer tilbake.
Du spurte meg en gang hvorfor jeg fisket Galadriel opp fra havet.
Jeg hevdet å ha hatt lite valg.
Men sannheten er at jeg kunne ha forlatt henne der.
Kunne ha nektet å følge henne til Midgard.
Eller hindret sønnen min i å gjøre det.
Likevel tok jeg de valgene jeg gjorde fordi...
Hvorfor, Elendil?
Fordi "Elendil" ikke bare betyr "en som elsker stjernene".
Jeg trodde bare aldri at det ville føre hit.
Faren min sa en gang at De trofastes skikk
er å binde seg til å betale prisen...
...selv om prisen er ukjent.
Og stole på at det til slutt vil være verdt det.
Iblant er prisen høy.
Det er den.
Vi har lite annet valg enn å fortsette å tjene.
Og jeg skal se til at vi gjør slutten verdt prisen.
Hva som enn måtte skje?
Hva som enn måtte skje.
Kaptein. Númenor er i sikte.
Min dronning.
Elendil, hva er det? Hva er galt?
Hva er det?
Hva ser du?
Hva har skjedd?
Mithrilet er umedgjørlig.
Det motstår alle forsøk på å binde det til ringere malmer.
Å utnytte kreftene til den sette og usette verden
så ut til å myke opp grensene mellom de to.
Det gir ingen mening.
Vi brukte nok trykk til å smelte sammen himmel og jord.
-Det burde ha holdt! -Vær tålmodig. Dette er en reise.
Ikke alle skritt går forover. Det kan ta tid.
-Tid? Vi har ikke tid. -Tid...
Kanskje det er nok for i dag.
Kanskje vi har presset oss selv for hardt.
"Presset oss selv for hardt".
Hva om det er problemet?
Hva om vi bruker for mye kraft?
Hva mener du?
At metallene ikke burde tvinges sammen,
men heller trekkes eller lokkes sammen.
Om det er sant, har vi gjort det helt galt.
Fort. Demonter dette. Vi starter på nytt.
Frue.
Galadriel!
Vi fant det.
Jeg vet ikke hvordan vi overså det før.
Det er for mye kraft for én gjenstand.
Vi trenger to.
Vi lager to.
-To kroner? -Ikke akkurat.
Det må være noe...
...mindre.
Kom, se selv.
Ikke før du forteller meg hvem du er.
Du vet hvem jeg er.
Hvem du egentlig er.
Galadriel, jeg er redd jeg ikke...
Sørlandene har ingen konge.
Arverekken ble brutt.
Den siste mannen som bar ditt merke, døde for over tusen år siden.
Han hadde ingen arving.
Jeg sa jo at jeg fant det på en død mann.
Nei.
Nei, på flåten reddet du meg...
På flåten reddet du meg.
Du overbeviste Míriel om å redde menneskene i Midgard.
Du overbeviste henne. Jeg ønsket å bli i Númenor.
Du kjempet ved min side.
Mot din fiende. Og min.
Si meg navnet ditt.
Jeg har vært våken siden den første stillheten ble brutt.
I all den tiden... har jeg hatt mange navn.
Mistet du fotfestet igjen, søster?
Du bare snublet.
Opp og stå, nå.
Kom deg ut av hodet mitt.
Vær så snill, søster.
Se på meg.
Galadriel.
Den gamle dolken min.
Du har tatt vare på den.
Du har vært veldig modig.
Du har kjempet så hardt. I så mange år.
For å fullføre oppgaven som jeg ikke kunne.
Oppgaven din var å jakte på Sauron.
Min oppgave var å sørge for fred.
Men jeg oppdaget at det også var Saurons oppgave.
Nei.
Nei, du døde.
Sammen med utallige andre, på grunn av ham.
Nei, Galadriel.
Han søkte en kraft, ikke for å ødelegge Midgard,
men helbrede den.
Akkurat som dine alvevenner prøver å gjøre akkurat nå.
Du trenger ikke lyve for dem.
Bare la arbeidet fortsette.
Husker du hva jeg hvisket til deg under dette treet?
Berør mørket én gang til.
Broren min er død. På grunn av deg.
Galadriel. Hvordan kan du si det?
Hvordan kan du si noe sånt?
Galadriel.
Galadriel. Kom tilbake til meg.
Galadriel. Se på meg!
Galadriel. Se på meg.
Du vet hvem jeg er.
Jeg er din venn.
Du er en venn av Morgoth.
Da Morgoth ble beseiret,
var det som om en stor, knyttet neve
hadde sluppet grepet om nakken min.
Og i stillheten under den første soloppgangen
følte jeg endelig Den enes lys igjen.
Og jeg visste at om jeg noen gang skulle bli tilgitt...
...måtte jeg helbrede alt jeg hadde hjulpet til å ødelegge.
Ingen bot kan viske ut det onde du har gjort.
-Det er ikke det du tror. -Ikke fortell meg hva jeg tror.
Nei. Du fortalte meg det.
Etter seieren vår sa du at uansett hva jeg hadde gjort før, kunne jeg bli fri nå.
-Du lurte meg. -Jeg fortalte deg sannheten.
Jeg sa at jeg hadde handlet ondt, og du brydde deg ikke.
For du visste at fortiden vår ikke betydde noe,
veid mot fremtiden vår.
Det finnes ingen slik fremtid.
Gjør det ikke?
Alle andre ser på deg med tvil.
Kun jeg kan se din storhet.
Kun jeg kan se lyset ditt.
Du ville gjort meg til en tyrann.
Nei, til en dronning.
Vakker som havet og solen.
Sterkere enn jordens grunnvoller.
Og du. Min konge.
Mørkets Herre.
Nei. Ikke mørk.
Ikke med deg ved min side.
Du sa en gang at vi møttes av en grunn.
Her er den.
Du binder meg til lyset. Og jeg binder deg til makten.
Sammen kan vi redde Midgard.
Redde...
...eller styre?
Jeg ser ingen forskjell.
Og det er derfor... jeg aldri vil være ved din side.
Du har ikke noe valg.
Uten meg vil folket ditt falme bort.
Og skyggen vil spre seg og formørke hele verden.
-Du trenger meg. -Jeg burde ha forlatt deg på havet.
Et hav du var på fordi alvene støtte deg ut.
De støtte deg ut fordi du ba dem om noen få lusne soldater.
Hva vil de gjøre når du forteller dem at du var min allierte?
Når du forteller dem at Sauron lever på grunn av deg?
Og du vil dø på grunn av meg.
Galadriel!
Bedrager!
Galadriel, stopp! Elrond. Det er Elrond.
Bevis det.
Hvor møttes vi først?
Ved havet. Da jeg ble foreldreløs.
Jeg var alene. En ung halvalv-gutt, uten venner eller slekt.
Du ga meg vann.
Elrond.
Á cuith tessë, Galadriel.
Celebrimbor. Hvor er han?
Verkstedet. Han er nesten ferdig nå.
Nei!
Galadriel! Hva har skjedd?
Galadriel!
Er det gjort?
Galadriel. Du er våt som en elvestein.
Hvorfor?
Fordi jeg dro henne opp av Glanduin.
Glanduin? Hva skjedde?
Galadriel.
Hvor er Halbrand?
Han er borte. Og jeg tviler på at han kommer tilbake.
Og gjør han det, må ingen av oss ha mer med ham å gjøre.
Hva skjedde ved elven?
Du snakket til meg en gang om en feil.
En du sa du ikke ville gjøre igjen.
Du gjør det løftet veldig vanskelig å holde.
Var det enkelt, ville det ikke kreve tillit.
Så, fortsetter vi?
Nei.
Vi må lage tre.
Tre? Hvorfor tre?
Én vil alltid forderve. To vil splitte.
Men med tre er det balanse.
Kreftene vi skaper i dag, må være for alvene alene.
Urørt av andre hender.
Galadriel, jeg har funnet ut at renheten
av de ringere malmene i legeringen er avgjørende.
Jeg trenger gull og sølv av den mest utsøkte kvalitet.
Jeg trenger gull og sølv fra Valinor.
Sann skapelse krever... offer.
Husker du noe mer ennå?
Biter. Inntrykk.
Mer har kommet. Men for å finne ut resten vet jeg at jeg må dra til Rhûn.
De tok feil om navnet ditt.
Hva om de tar feil om det også? Eller lyver, eller...
Jeg vet at det de sa, var sant med en sikkerhet jeg ikke kan forklare.
De...
De kalte deg noe annet. "Istar".
Er det ditt folk?
"Istar"?
På ditt språk betyr det "vismann".
Eller...
..."trollmann".
Du blir virkelig ikke med oss, eller hva?
Iblant legges rutene våre av høyere makter enn våre egne.
I disse øyeblikkene er det vår oppgave å få føttene våre
til gå dit våre hjerter ikke ønsker.
Uansett hvilke farer som venter oss.
Høres litt ut som et eventyr.
Alene er det bare en reise.
Eventyr må deles.
Jeg tror jeg har opplevd så mye eventyr som en hærfot kan håpe på.
Det står her at om vi går nordover,
har vi tretti dager med tydelig sti.
Bare ferskt gress og ingen troll.
-Hei! Nedoverbakke, ser det ut som... -Du holder det opp ned.
Beklager, Malva. Bare bratte bakker og klungerkjerr i flere uker.
Hvis du er så klok, hvorfor finner ikke du stien?
Se opp for barn og etternølere.
Ingen forlater stien!
Og ingen går alene!
Det hørtes bedre ut da Sadok sa det.
Skulle ønske den gamle geita fortsatt var med oss.
Det er han.
Kom igjen.
Du er en del av noe større nå.
Han trenger deg.
Og du hører hjemme der ute.
Farvel, Nori!
-Farvel... -Vær forsiktig!
Vær trygg.
-Har du pakket lykten? -Selvfølgelig.
Bra.
Vel... adjø.
Nori...
Greit. Her er snegler til digerfyren.
Du vet hvor sulten han blir.
Og et ekstra teppe om du blir kald. Greit.
La oss se på deg.
Noe til far.
Du er på vei inn i det store ukjente, og jeg har ikke lært deg noe.
Du, klart du har.
Alltid slukk bålet med ild og jord.
Aldri gå på do ved en elv, for du kan måtte drikke av den senere.
Og en uoppdragen hærfot kommer like langt i livet som et firkantet hjul.
Firkantet hjul...
Jeg lyttet til alt, far.
Finn stedet der elven renner. Der spurvene lærer sangene sine.
Det skal jeg, mor.
Og være forsiktig.
Nei.
Du vil være modig.
Gå...
Før du mister motet.
Eller vi mister vårt.
Vent! Nori!
Valmue!
Hvorfor må alle jeg er mest glad i, alltid reise bort?
Jeg tror at hvis vi ikke gjorde det, ville vi aldri lært noe nytt.
Kommer du tilbake? Lover du?
-Lover du å passe på alle? -Selvfølgelig skal jeg det, ankelskalle.
Du er min beste venn i hele den vide, ville verden.
Jeg ville gjort alt for deg.
Verden er ikke så stor, Valmue. Det er bare det at vi er så små.
Hold deg nær den digre fyren.
Han er en god venn når det kniper.
Ikke like god som deg.
-Er du sikker? -Mer enn noen gang.
Alle vinker til deg.
Hvis jeg snur meg, vil jeg aldri kunne gå.
Da er det kanskje best om du leder an.
Faktisk føles føttene mine tunge som jern.
Og jeg aner ikke hvor vi skal.
Der er det.
Er du sikker?
Ikke helt.
Det er en søt lukt i luften denne veien.
Når du er i tvil, Elanor Brennifot...
...følg alltid nesen.
Tre Ringer for alvene
Under det blå
Sju er for dvergene
I saler av sten
Ni for menn
Som all kjødets gang må gå
Men for Mørkets Herre
En eneste én
I det dunkle Mordor
Hvor skyggene rår
Én Ring skal samle dem
Én Ring finne dem
Én Ring betvinge dem
Og i mørket binde dem
I det dunkle Mordor
Hvor skyggene rår
Tekst: Fredrik Lingaas
Kreativ leder Heidi Rabbevåg