MOST PŘES ŘEKU YSER, BELGIE 31. ŘÍJEN, 1914
Rozkazy z velitelství, pane.
Dle rozkazu...
máme zaútočit na most.
Počítejme s velkými ztrátami.
Na ten most se živí nedostaneme.
Odvahu, pánové.
Riskujeme sice život,
ale bojujeme za naše domovy!
Zemřít pro lásku je snem každého básníka již po staletí.
Takže máme vlastně štěstí.
Počkáme tři hodiny, než se vítr otočí na východ
a pak odpálíme všechny plynové granáty.
Je tu i jiná možnost, kapitáne.
A jaká, Poirote?
Zaútočíme ihned.
Ihned?
Ano.
Během následujících sedmi minut.
Možná osmi.
Každé ráno
vzlétají buřňáci
těsně před tím, než se vítr otočí na východ.
Vidíte?
Dnes ráno
vylétli brzy.
Povětrnostní podmínky jsou ideální
pro naše maskování.
Ukryti v plynové mlze
překonáme zemi nikoho, aniž bychom upoutali pozornost.
Nepřítel tak nezjistí,
že chystáme útok!
Pokud se mýlíte, pošleme plyn na zbytek naší armády.
Otrávíme se a oni nás dobijí. To chcete?
Já se nemýlím.
Útočí na nás!
Nikoho nevidím!
Stáhněte se!
Měl jste pravdu!
Na farmáře jste docela ostrý chlapík, Poirote!
Říkal jsem, ať sem nechodíš.
Mimo jiné jsem zdravotní sestra.
Prý tu leží raněný voják,
jehož instinkty na bojišti zachránily celou rotu.
Svého kapitána jsem zachránit nedokázal.
A se sňatkem jsi souhlasila ještě před tímhle vším.
Katherine, měla bys jít.
Víš ty vůbec něco o lásce?
Když někoho miluješ, miluješ jej...
i s jeho náladami a proměnami.
Jeho nejhorší vlastnosti máš za drobné chybky.
Jeho nedostatky jsou zanedbatelné.
A já, čirou náhodou...
miluji právě tebe.
A co řekneš na tohle?
Pojď ke mně.
Prosté.
Necháš si narůst knírek.
SMRT NA NILU
LONDÝN 1937
Poirote! Kde jste byl?
Arundellská záhada? Máte "případ"?
Ne, mám hlad.
Monsieur Poirot, vyřešil jste případ v Egyptě.
To byl úspěch. Vrátím se tam.
A dnešní večer bude...
Výběr z dezertů tu bude cobydup.
Cokoliv si bude pan Poirot přát, stačí říct.
Všichni se podivují, že nehraje hudba.
Bez peněz není hudba.
Zásadně platím až na konci večera.
Z vlastní zkušenosti...
majitelé nóbl podniků, jako je ten váš...
ztrácejí peněženky, když přijde na placení.
Jistě už si nepamatujete mé jméno.
Rosalie Otterbourneová.
Salome nedělám jen manažerku, je to moje teta.
Do důchodu bude bohatá, o to se postarám.
Platby přijímáme předem.
Takže pokud chcete hudbu...
vytáhněte štos zelených bankovek, nebo jaké tam u vás máte.
Teď už mé jméno jistě nezapomenete.
Dámy a pánové! Salome Otterbourneová!
Slečno Ridgewayová!
Linnet!
Slečno Ridgewayová, prosím!
Usmějte se!
-Slečno Ridgewayová! -Úsměv!
Uvolněte cestu pro slečnu Ridgewayovou.
Slečno Linnet Ridgewayová, je mi ctí.
Máme tu... Sedm druhů.
Vskutku. Těch nejlepších, pane.
Nechci jich sedm. Jen šest.
Nemám rád lichá čísla.
Uděláme to takto. Výborně.
Který mám vyřadit? Nevím.
Ne, tento ne. Děkuji.
Děkuji mnohokrát.
Tento je, chápejte...
Linnet.
Krása a peníze! To není fér!
Louise si dala s výběrem záležet, když jdu za svojí Jacks.
Je to tak dávno!
Jsi zasnoubená?
Já vím.
Ale s kým?
Je veliký, hranatý a neuvěřitelně prostý.
Prostě všechno. A jmenuje se Simon.
Simon Doyle.
Nemůžeme se dočkat svatby.
Proto jsem tě chtěla vidět.
Nejsi...
Co? Ne, ne.
Ale milujeme se často.
-Neustále. -Jackie!
Promiň, ale je to tak.
Bude to má smrt, jestli si ho nevezmu.
Je to láska.
Ach, jestli jde o peníze,
ber to jako svatební dar.
Ne. O to nejde. Jde o práci.
Koupila jsi novou usedlost.
Někdo ji musí dát do kupy a vést to tam.
Mohla bys oslovit Simona.
Nemá práci. Ale vyrostl na venkově.
Tyhle věci má v malíčku, přísahám.
Když se neosvědčí, vyhoď ho.
Ale osvědčí. Je moc úžasný, aby neuspěl.
Ach, drahoušku.
Jsi v tom až po uši. Buď opatrná.
Na to je příliš pozdě.
Jackie, drahá.
Tady ho máme.
To bylo nestoudné.
Zdravím.
Snad jsem se vám trefil do chuti.
Simone, drahý, představuji ti zlaté děvče. V celé její kráse.
Božská Linnet Ridgewayová.
Ráda poznávám svého nového hospodářského správce.
To myslíte vážně?
Jistěže myslí.
Vezmi ji na parket, blázínku.
Poděkuj jí jaksepatří.
A ještě jeden potlesk pro Salome Otterbourneovou!
ŘEKA NIL
O ŠEST TÝDNŮ POZDĚJI
Baedekerův průvodce EGYPTEM
Znesvěcujete jeden ze Sedmi divů světa!
A nemůžu si vychutnat svůj božský čokopiškotek!
Můj krásný draku!
Cože? Poirote!
Boucu!
Co tady děláte?
Co říkáte na mého draka?
Jdu dolů. Zůstaňte tam!
Opatrně!
Ze všech pyramid světa...
se musíte objevit zrovna u té mojí.
Svět je malý.
Proč pouštíte draka na pyramidách?
Abych byl první!
Jsou tu už tisíce let a já jsem první!
To tedy jste!
Poirote, rád vás vidím.
Jste na dovolené, nebo tu řešíte případ?
Případům se teď vyhýbám.
Tak se jim vyhýbejte s námi!
V Asuánu. Jsme na bleskové dovolené.
Věčný cestovatel.
To už bohužel ne.
Strýček mě vykopl, když zjistil, že jsem k ničemu.
Zkoušel jsem pracovat v kanceláři.
Docela mi to šlo, ale to ranní vstávání!
Nakonec se nechávám vydržovat.
Pojďte! Pojďte.
Představím vás Euphemii.
Kdo je Euphemia?
To brzy zjistíte.
Nová žena vašeho života? O té jsem ještě neslyšel.
Za každým mužem s drakem stojí žena.
Tady je.
Jediná žena, kterou jsem kdy miloval. Má matka.
Matko, seznam se s Hercule Poirotem.
-Proč? -Je to jen největší detektiv všech dob.
Přehání.
Ne, vlastně má pravdu.
Jste ten nejsměšnější muž, co jsem kdy viděla.
Nejste první, kdo to říká.
-Máte tlusté sklo. -Už se klidím.
Špetku taktu, matko. Tady Poirot je můj přítel a je slavný.
Dnes s námi povečeří.
Vskutku?
-Nechci obtěžovat. -Vůbec ne.
Alespoň se trochu blýsknu.
Nejsem tu jen s matkou. Slavíme s přáteli.
Slavíme svatbu.
To jsem já?
Možná.
Nezlob.
Omluvte mě.
HOTEL U PRVNÍHO KATARAKTU ASUÁN
"Vše mám naprosto pod kontrolou...
pak zpět k práci jako obvykle."
Máte to? Výborně.
Prosím odešlete ten telegram co nejrychleji.
A zachovejte diskrétnost.
Ne! Já sama!
Stačí, že musíme bydlet v této buržoazní noční můře...
Rozhodně se nehodlám podílet na útlaku dělnické třídy.
Což se mě samozřejmě netýká. U mě je to v naprostém pořádku.
Jsem klidný, korektní a kultivovaný.
Důstojnost.
Marie Van Schuylerová. Apartmá nepotřebuji.
Jsem tu s mou ošetřovatelkou Bowersovou.
Jsem kmotra paní Doyleové.
Rezervaci samozřejmě máme.
A je to tu výhradně pro naši společnost?
Neradi bychom, aby nám někdo cizí upíjel šampaňské.
Má to velkou cenu?
Dámy a pánové, recepce je nyní vyhrazena pouze pro svatebčany.
Vše v pořádku, madam?
Naprosto.
Z nákladů na tuto párty by rok vyžila vesnice.
Obscénní extravagance.
Já vím. Báječné, že?
Je pravda, že jste celé své jmění věnovala socialistům, drahá?
Komunistům.
"Peníze jsou odcizená podstata práce a života člověka."
Peníze jsou to jediné, na co se žena může spolehnout.
Podívejte!
Dámy a pánové. A matko.
Je mi ctí představit vám naše hostitele.
Přivítejte novomanžele...
pana a paní Doyleovy!
Tady jsou!
-Báječně, Linny! -Nádhera!
Ach, ta láska.
Nebezpečná.
Před několika týdny jsem měl tu čest.
Očividně jsem zachytil pouze první dějství.
Jsi jako anděl, Linny!
Šťastný chlapík.
Našel dědičku, která nemá ploché nohy a polypy.
Rozhodně nemarnili čas.
K čertu s konvencemi.
Ženit se z lásky a peníze jako bonus. Tomu říkám štěstí.
Třikrát sláva, blahopřeji!
Jak vypadám?
Milionově.
Vlastně dvoumilionově.
Můj svatební dar od Simona.
Zaplacený z jejího účtu, takže těžko.
Její dar od ní skrze mě.
Myslela jsem, že si Bouc vymýšlí, když tvrdil, že zná Poirota.
Gratuluji a je mi potěšením, madam.
Dámy. Kmotřičko.
Bratranče Andrewe!
Simone.
Bratranec Andrew, správce veškerého rodinného majetku doma i v zahraničí.
Je prakticky rodina.
Donutila jsem ho přijet, protože si zaslouží dovolenou.
Jsem tu jenom kvůli šampaňskému.
A také...
Ach, jak rozkošné!
Není to nádhera?
Přátelé, vím, že to všechno máte za záhadu.
"Proč by si proboha Linnet Ridgewayová brala někoho, jako jsem já?"
Upřímně, sám nevím proč.
Nejsem chytrý, ani romantický.
Nejsem nijak výřečný, ani zámožný a nepocházím z dobré rodiny.
Ale miluji tě.
A teď...
Raději už mlčím, aby mi tě někdo neukradl.
Na nevěstu a ženicha.
Nevěstu s ženichem.
-Třikrát hurá! -Třikrát hurá!
Když jsme se seznámili, zpívala Salome Otterbourneová.
Poprosil jsem tvou přítelkyni Rosalii,
aby ji přemluvila k této cestě.
To bych si nenechala ujít.
Kaviár jsem neochutnala dobrých 10 let.
Jaká to dekadentní přehlídka bohatství!
Pojď, Linny. Zatančíme si.
Á, náš pan odkopnutý.
Na každé oslavě se jeden najde.
Doktor Windlesham se nevěstě dvořil,
v dobách, kdy byla slečna.
Byl toho plný tisk a on si byl dost jistý.
Pak přišel na scénu pohledný hřebec a je z ní paní Doyleová.
Být na jeho místě, byl bych tu, jen abych prohnal kulku ženichem.
A další hosté. Linnetina kmotra, která opovrhuje jejím bohatstvím,
a její ošetřovatelka, Bowersová, která po něm baží
stejně jako Linnetina služebná, stará dobrá Louise.
A pak bratránek Andrew. Je kluzký jako úhoř.
Jen Linnet mu důvěřuje.
Matka a já jsme tu jediní normální.
Kdo má však Linnet upřímně rád, je její bývalá spolužačka Rosalie.
Neteř té Otterbourneové, která ji sem přemluvila.
-Pojďte! -Zlomte vaz.
-Jde ti to, Simone! -Do toho!
Jdeme.
Už zase nás sledovala.
Odpusťte.
Nuže, třetí dějství.
Nakonec tu máme ty odkopnuté dva.
Jak se má Linnet?
Ne, ne. Děkuji mnohokrát. Díky. Ano, pěkné.
Ochutnejte!
Moc pěkné.
Podívej na ty krabice.
-Je tady! -A kdo?
Poirot.
Tak si s ním promluvme.
S dovolením. S dovolením.
Ten had je váš přítel?
Nejlepší přítel.
Omlouvám se za to včerejší drama.
Snad nám dáte ještě jednu šanci.
Jste na mě příliš hodní.
Opatrně! Opatrně!
Děkuji.
-Madam. -Omlouvám se!
Už jdu. Už jdu.
Jsi v pořádku?
Pane a paní Doyleovi, mrzí mě to.
Vlastně jsme vás chtěli požádat o pomoc.
Jde o Jackie de Bellefortovou.
Pronásleduje nás celé líbánky.
My dva... Byli jsme zasnoubeni, víte.
A vyhrožovala vám nějak?
Ne, ona vůbec nemluví. Kdykoliv se objeví, jen sedí a zírá.
To není případ pro mě. Nespáchala žádný zločin.
Ale chová se nevhodně. A melodramaticky.
A dělá ze sebe hlupačku.
Když jsem byl s Jackie, měl jsem ji rád. Vážně.
Ale pak jsem potkal Linnet. A Jackie pro mě přestala existovat.
Už od prvního pozdravení jsem věděl, že chci celý svůj život strávit s ní.
A ona to naštěstí cítila stejně.
Dokázal bych cokoliv.
Místo toho jste zrušil zásnuby.
Měl by zbytek života strávit s někým, koho nemiluje...
jen aby ušetřil její city?
Taková je láska.
Láska nehraje fér. Neřídí se pravidly.
Možná zatím nic nespáchala.
Ale já vím, že to udělá.
Je zvyklá vyrovnávat účty.
Popřemýšlejte o tom.
Známe se?
Mohl bych s vámi na okamžik promluvit?
Jistě.
A je to tady.
Linnet si zaplatila detektiva, aby mě setřásl.
Oslovila mě, ale já ji slušně odmítl.
Bééé.
Je zvyklá dostat vše, co chce.
Její taťka byl napůl gangster.
Znáte madam Doyleovou dlouho?
Seznámily jsme se během divadelní hry.
Antonius a Kleopatra.
Já byla Kleopatra,
než tu roli naše učitelka týden před premiérou dala Linnet.
Skončila jsem jako Charmion, její služebná.
Dostáváte naše novomanžele do prekérní situace.
Chtěla jsem mu být nablízku.
Ale pak jsem se osmělila a přestala se skrývat.
Její úsměv slábl
a vrásky na čele se prohlubovaly.
Musíte s tím přestat.
Už je to tak. Zatrpklost to nezmění.
Je ženatý. A miluje svou ženu.
Simon miluje mě.
Vím to.
I když vlivem jejího okouzlení zapomněl.
Taková láska jen tak nezmizí.
Miluji ho.
Miluji ho vášnivě a celým svým srdcem, každou minutu.
To není něco, co by se dalo vypnout.
Existuje důvod, proč je právě srdce orgánem lásky.
Když se zastaví k odpočinku, zemřeme.
A já nezemřu sama.
Tím si můžete být jistý.
Ráže dvacet dva.
V podstatě hračka.
Možná by k opravě zlomeného srdce...
stačila jediná kulka.
K čertu s ní.
Co byste dělal vy? Zavolal policii?
Mohu vám dát jednu skromnou radu?
Paní Doyleová má jistě skvostný dům.
Uberte se tam.
Postavte si hnízdečko, budujte svůj společný život.
To bychom mohli, Simone.
Mohli bychom domů, za zavřené brány.
Mohli bychom být šťastní.
A všechno zabalit?
Ale co naše líbánky?
Berte to jako cenu za lásku.
Dobrá nabídka, nebo ne?
Tudy. Žádné loudání.
-Oč jde, Simone? -Pospěšte si.
Nebyly dnes v plánu památky?
Ano, vím, že jsme měli dalších deset dní prozkoumávat Asuán až po Philae,
ale okolnosti mi vnukly nový nápad.
Takže nedaleko odsud, stejně jako Mojžíš,
budeme pokračovat po vodě.
-Přeci bych nemohl odmítnout... -Co?
Samotnou královnu Nilu.
"Já toužím v srdci po nesmrtelnosti."
Bravo!
Je překrásná!
Matko, proč nemáme taky takovou?
Máš příliš peněz, Linnet. Ale málo rozumu.
Ale skvělý vkus na lodě!
Vidíš?
Já říkal, že to bude dobré.
Jackie už nás nemůže pronásledovat.
Jdeme.
Všichni na palubu!
Povolení vstoupit na palubu.
Páni! Je nádherná!
Vypadáš šťastně. Zasloužíš si to.
Karnak máme jen pro sebe až do Abú Simbel.
Nemějte obavy, tady drahá Louise se vrátí do hotelu,
zabalí vám a poté se k nám přidá v Shellal.
Ráda, paní.
Děkuji.
Piano je naladěné,
kuchaře jsme unesli z nejlepšího hotelu
a šampaňského máme tolik, že bychom jím naplnili celý Nil.
Šampaňské!
Vždyť není ani půl desáté!
Tak to už jsme pozadu!
Je tu ještě jedno patro, že?
Ahoj, Egypte.
Všechna zavazadla z hotelu patří na Karnak!
Potřebuji pana Doylea. Ty tři bedny dejte tamhle.
Odpálím to jako Joe DiMaggio.
-Zbytečné. -Pět, důstojníku.
-Spíš nulu. -Pět bodů.
-Bowersová, má lásko. -Vyhrávám, a to o dost.
Výborně!
To bylo určitě na čáře.
Co je to tamhle?
Řekl bych, že potápka? Je překrásná.
-Posunul jste mi puk. -Faul.
Boucu, to byl faul a vy to víte. Tak znovu.
Jste podvodník. Švindlíř.
Linnet, máte na palubě podvodníky.
Bowers a Van Schuylerová podvádějí a tihle dva také.
Snad mi odpustíte tuto náhlou změnu plánů.
Nechtěli jsme vás ošidit o zábavu.
Je mi ctí.
Mně osobně to vyhovuje.
I když plavby obvykle nejsou mou silnou stránkou.
Řeknu vám...
Ne, to bych nejspíš neměl.
Mám však podezření, že má přítomnost zde nesouvisí pouze se zábavou.
Kéž bychom byli odjeli.
Necítím se tu bezpečně.
Já, ani Simon. I když tu Jackie není.
Vždyť jste mezi přáteli!
Když máte peníze...
nemáte pravé přátele.
Přemýšlím o dávných křivdách a rozepřích.
Beru i prášky na spaní.
S nikým z nich se necítím v bezpečí.
Doufala jsem, že na nás dáte pozor.
Děkuji.
Teď?
A teď.
Nuže? Vše v normě.
Je mi strašné horko.
Ano, jsme přeci v Egyptě.
To bude malárie.
Žádná malárie.
Jistě mám teplotu. Ten teploměr nefunguje.
Nic s ním není.
-Ne, je rozbitý. -Ne, to není.
-To je vedro. -A má být.
Já vím, já vím.
Je netaktní nutit nevěstu pracovat o líbánkách.
Zlobivý právník. Slíbil jste to.
Jen pár spěšných podpisů.
Nuže. Mé manželství jistě leccos změnilo.
Příště nám dej vědět dřív.
Vše by mělo být srozumitelné.
Cejlonská koncese...
A změny zanesené do nové závěti.
Pronájem londýnské nemovitosti.
Mělo by to být v pořádku.
Promiň, bratránku. Však mě znáš.
Ještě jsem neviděla smlouvu, ve které by se nedalo něco opravit.
Dobře mě to otec naučil.
Tak to já ne. Tohle jde mimo mě.
V životě jsem nedočetl žádnou listinu.
Dohoda, kterou nelze stvrdit stiskem ruky, není pro mě.
No tak, Linny. Podepiš to.
Rychle, ať můžeme do postele.
Byla jsi první, kdo mi kdy řekl,
že žena dokáže řídit své záležitosti stejně jako muž, i lépe.
Neříkej, že se to sňatkem změnilo.
Jdi napřed, Simone.
Slibuji, že se moc nezdržím.
Jsem neomalený.
Žádný spěch.
Necháme to na zítřek.
Pojďte dolů, Poirote.
Tomu říkám zábava!
Úžasná jako vždy.
Děkuji.
Madam, jsem dojat.
Váš blues vybízí k tanci,
ale obsahuje i prvky tragédie.
Psaní tragédií je snadné.
Stačí si jen představit ty, jež chci potrestat.
Pak si je představit zamilované.
Ta Salome Otterbourneová vás nějak zaujala.
Já myslel, že Poirot je vůči lásce imunní.
Kdysi jsem jí ochořel.
Zanechala ve mně dost žalu na celý život.
Existuje mnoho skvělých detektivů.
Nesouhlasím. Spíš průměrných detektivů.
Ale být takový, jaký jsem...
vyžaduje soustředěnou mysl.
Hýčkám ty své malé šedé buňky a dopřávám jim
všechen kyslík, co mi proudí v krvi.
I veškerý čas.
Peřeje lásky tedy ochotně přenechám vám.
Ale co ta její neteř?
Půvabná žena, že?
Myslíte?
Rozvážná, chytrá a vlivného postavení.
A k tomu pěkně zpívá.
Ani jsem si nevšiml.
Prý chodila s Linnet do školy?
Snažíte se přede mnou něco tajit?
-Přede mnou? Přede mnou? -Cože?
Rosalie Otterbourneová je neskrývaně krásná žena...
a Bouc že s ní ani jednou nepromluvil?
Jsem do ní blázen!
Chtěl jsem vám to říct.
To Linnet nás seznámila
a od té doby už nehledám jinou ženu,
snad jen chůvu pro naše budoucí děti.
Je to ta nejchytřejší, nejohromnější
a nejzajímavější žena, co znám.
Je mimo moji ligu, a přesto mě miluje.
Toť její jediná vada.
Vykřičet to do světa, že?
Jen tam, kde to neuslyší moje matka.
Madam Bouc nesouhlasí s vaším výběrem?
O moje vztahy se nikdy nezajímala.
Pokud tedy nešlo o románky na jednu noc.
A to, že je Američanka také nepomáhá.
Matka neuznává nikoho, kdo se nenarodil v Mayfair.
Vyčítá Linnet, že nás dala dohromady.
A záleží na jejím názoru?
To na penězích záleží.
A ty mé mám každý měsíc od Euphemie Boucové.
Snažil jsem se našetřit,
abych nepotřeboval její svolení k sňatku, jen požehnání.
Ale nejde mi to.
Celý svůj život...
beru své vztahy jen jako zábavu.
Ale kvůli Rosalii
chci být lepší.
Pospěšte. Posádka připravena na odjezd.
Návrat v pět hodin ráno.
A nezapomeňte, že v Abú Simbel přibudou hosté.
-Dobrou noc. -Dobrou!
Už jsme skoro tam.
Dámy a pánové, blížíme se k Abú Simbel.
Jdeme všichni!
Žádné loudání. Ty jdeš také, Louise.
Mám tu práci s prádlem.
Jsme ve starověkém Egyptě.
To ty sis takhle vysnila líbánky,
když jsi byla zasnoubená.
-Kávu? -Děkuji, Claire.
Co je to?
Písečná bouře, ale je daleko.
Nemusíte mít obavy.
Nemohu najít karmínovou!
Ty obzory bez ní nedokážu zachytit.
Štětce dolů, matko. To je chrám Abú Simbel.
Ramesse veliký čeká.
Ramesse druhý
se oženil s Nefertari, první a nejoblíbenější z jeho osmi žen.
Na zdi její hrobky
jí napsal báseň...
-Pane, mohu? -Ale jistě.
"Má láska je jako žádná jiná.
Jen prošla a ukradla mi srdce.
Ona je tou, pro niž slunce září."
Zamilovaný to muž.
Vyvraždil půlku Núbie. Obrovské bloky zbytečné zedničiny.
Jen aby si jeden obtloustlý a despotický král zvýšil ego.
Líbí se mi jejich klobouky.
Fascinující příběh.
Už jedno manželství za život je dost.
Trávit s někým celou věčnost je nehumánní.
Proč musíš být tak cynická, matko?
Lidé svou lásku tesají do kamene i textu písní,
jako by je jejich chvalozpěvy na hnědé oči mohly ušetřit bolesti.
A přitom ji minimálně zdvojnásobí.
Myslíte tamhle? Děkuji.
Pokračuj.
Myslíš, že s tou svojí kráskou budete ušetřeni?
Ne každá láska končí utrpením.
Ne, ti šťastnější zemřou při porodu.
Mým úkolem je tě chránit.
Myslíš, že nevím, co máš za lubem?
Chceš moje požehnání, aby sis ji mohl vzít.
Tak na to zapomeň.
Rosalie!
Vše v pořádku?
Ano.
Už žádné skrývání.
-Spolu to zvládneme. -Ano!
Nový pasažér na palubě.
Mám plné boty písku.
Jsme tu! Co ty na to?
Vy s tím souhlasíte?
První muž, kterého kdy přivedla domů,
byl bohatý právník.
Vážený, úzkoprsý.
Měl nakročeno k postu senátora Missouri.
Pak tu byl baron, majitel několika ostrovů s královskými manýry.
A teď je tu tenhle švorcák Bouc,
který příliš pije, příliš hlasitě se směje
a vždy ve zcela nevhodnou chvíli.
Líbí se mi nejvíc.
Máte manžela, madam?
Pár jich bylo.
Všichni pěkná kvítka.
Jste ženatý, pane Poirote?
Takové štěstí nemám.
A na co máte štěstí?
Mám své případy.
Své knihy.
Vlastně mám v merku jednu chatu, kde bych
rád trávil důchod
a zahradničil.
Rád bych vypěstoval nový
druh dýně.
Je to báječná zelenina,
ale postrádá chuť, což je...
Já upřednostňuji chutnější zeleninu.
Co tady skutečně pohledáváte, Poirote?
Uvědomuješ si, že jsme se od Káhiry sotva dotkli.
Nejsem ve své kůži.
A v čí tedy?
V té Kleopatřině přeci.
Pojď se mnou.
Tak pojď.
Vládce dvou království.
Co by řekla Kleopatra?
"Ach, Charmion.
Kde jen může být?
Stojí,
či sedí?
Putuje?
Nebo na svém koni jest?
Ach, šťastný to kůň,
že nosí váhu Antonia!
Ten právě promlouvá.
Či ševelí..."
Ach, můj bože.
"Kde jest mé hádě od starého Nilu?"
Pozor! Boucu!
Všichni dovnitř, a to rychle!
Boucu, dovnitř!
Dovnitř!
Nad útesem byla plošina,
ale nikdo tam nebyl.
Myslíte, že to někdo udělal úmyslně?
Vezmu tě do bezpečí, holubičko.
Svět je malý.
Kapitán přísahá, že se nalodila, když jsme byli u chrámu.
Nemohla to být ona.
Chtěla nás zabít, vím to. Musí okamžitě z lodi.
Ale ona si svůj lístek na loď koupila s předstihem.
Nic s tím nenaděláme.
To je mi jedno! Tohle dělá pořád!
Kolik mám zaplatit, abych se jí zbavila?
Řekni cenu!
Koupím celou loď, bude-li třeba.
A koupím i tuhle zatracenou zemi!
-Madam. -Děkuji.
Díky.
Louise.
Nevidělas můj přehoz? Přísahám, že jsem ho měla.
Ne, slečno Marie. Podívám se po něm.
Dobře.
Ty s námi nebudeš jíst?
Slečna Linnet si to nepřeje.
Linnet miluji.
Ale až přijde revoluce, půjde jako první.
Šátek, poslední cigareta a šup ke zdi.
Prásk!
Prvotřídní detektiv. Moje účetní kniha?
Vzal jste mi knihu.
To jsem ale popleta, odpusťte.
Musel jsem si ji splést
s mým Edwinem Droodem onehdy v salonku.
Dle vašeho rukopisu soudím,
že jste velkou konkurencí Dickense.
Chtěla jsem vám říct, že na nás již nemusíte dohlížet.
Pokud se Jackie nehodlá chovat rozumně, my ano.
Jedeme domů.
Hned ráno odjíždíme do Chartúmu.
Na oslech na vlak a lodí do Wode Hall.
A pak domov, sladký domov.
K čertu s Jackie.
Božínku.
Ale ještě si dáme poslední drink. Proč ne?
Normálně nepiji,
ale pro tentokrát...
Holubičko.
-Ano. -Ano.
-Na návrat domů. -Na návrat domů.
Děkuji.
Na lodě si nepotrpíte.
Ani na šampaňské.
Věděl jste, že manželky mrtvých faraonů s nimi pohřbívali zaživa?
Určitě strašně křičely.
Ale jistě tam byla i taková, co šla dobrovolně.
Nesnesla by to odloučení.
Nevidíte mě tu rád.
Chtě nechtě na mě myslí.
Simon se mě bojí.
Mademoiselle, stále máte na vybranou.
Můžete mu dál ničit život, nebo začít svůj vlastní nanovo.
Asi jste si takový nepředstavovala,
ale Bůh tomu možná tak chtěl.
Láska se nedá svěřit Bohu.
Od chvíle, co Simona znám, vím jedno.
Zemřu, pokud nebudeme spolu.
Jednou jsem to cítil stejně.
Tolik jsem miloval.
Myslel jsem, že když o ni přijdu, zemřu.
A také že přišel.
Kvůli jinému muži?
Minometný granát.
Jela za mnou do nemocnice.
Za měsíc mě měli propustit,
ale uprosil jsem ji, aby přijela na Vánoce.
A tak jela, ale ten vlak...
Po Katherine
jsem se stal tím,
čím jsem teď.
Chtěl jsem být farmářem.
Odpusťte, to šampaňské
rozvazuje vzpomínky i jazyk.
Lodní posádka připravena k odjezdu.
Je po půlnoci.
Posádka opustila loď.
Ale já chci další koktejl.
Pro dnešek mám dost.
-Ne, ne. -Jdu na kutě, má lásko.
Ano.
Vezmu si prášek, tak se neboj, že mě vzbudíš.
Nejdeš s ní, Simone?
Dnes už jsme se milovali.
-Dvakrát. -Třikrát.
Spi sladce, královno Linnet.
Jackie, hodně štěstí.
Opravdu.
Nelituji toho, co jsme udělali,
ale toho, že ti to ublížilo.
Kéž bychom zůstaly přítelkyněmi.
Tobě jediné nikdy nešlo jen o peníze.
Dobrou noc, Jacks.
Tohle je naposledy, co nás vidíš.
Nemůžete zmizet.
-My už taky půjdeme. -Jo.
Jen zůstaňte. Schyluje se ke scéně.
Bože, jak jsem jen mohl být
takový hlupák, že mi to nedošlo dřív.
Mě se jen tak nezbavíš, Simone.
Byli jsme svázáni.
Srdcem i tělem. Dala jsem ti vše.
Pár měsíců povyražení?
Stály vůbec za to?
Při pohledu na tebe, všechny mé vzpomínky hořknou.
Je to jako vzpomínat na večírek po kocovině.
Simone, nebuď krutý.
Soucit už mi jaksi došel.
Takhle sis mě chtěla získat zpátky?
Jsi bláhová, jestli sis myslela, že tě zase budu milovat.
Asi jsem tě nemiloval nikdy.
Simone, to stačí.
Nemyslíš to tak.
Že ne.
Řekni to!
Simone?
Simone.
-Promiň. -Ne, ne, ne.
Rosalie, vezmi ji k Bowersové.
-Hned. -Simone.
-Ne, ne, ne.
Seženu doktora.
Rosalie!
Bowersová! Sestro Bowersová!
Simone.
Bowersová?
-Ne, ne. Hej, hej! To nic! -Mrzí mě to!
Moc mě to mrzí!
Doktore Windleshame!
Co se děje?
Jde o Simona. Je v salonku. Vypadá to zle.
Rosalie, zůstaňte tu. Seženu sestru.
-Ano. -Dobře.
Bowersová?
-Bowersová? -Boucu?
-Co se to tam děje? -O co jde?
To Jackie. Vezměte si brašnu.
Co se stalo?
-Tudy. -Já nevím.
Jackie.
Pojď dovnitř.
-Dobrý? -Ano, běž!
Ona mě střelila!
Ne, to nejde. Nemůžu hýbat nohou.
Boucu, pomozte mi!
-Přesuneme ho. -Jasně.
Pojďme.
-Zvednout! -Dobře.
Dobře.
Dám vám něco na bolest.
A nechcete spíš, aby to bolelo víc?
Vyrovnat si účty?
Kost je rozdrcená. Potřebuje do nemocnice.
Neměl jsem ji takhle provokovat.
Teď jsi chytrý. Tu kulku sis možná zasloužil.
Nenechávejte ji samotnou.
Prostě... Prostě...
Mohla by si ublížit.
Neublíží.
Dala jsem jí něco na uklidnění.
Zůstanu s ní.
Dobře.
Pojďme. Dáme ho do postele.
Opatrně.
Už tam budeme.
A jsme tu.
Pomalu. Pomalu, pomalu, pomalu.
-Výborně. -A je to.
Po tomhle jistě usnete.
Ach, Bože.
Čas smrti?
Před šesti hodinami. Patrně ne déle, než osmi.
Někdy mezi půlnocí a druhou hodinou ranní.
Žádné stopy po zápase. Zemřela ve spánku.
Alespoň že tak.
Zbraň byla přiložena ke spánku. Kůže kolem rány je ožehlá.
Bože.
Jedna kulka.
Malé ráže.
Pravděpodobně dvaadvacítka.
-V podstatě hračka. -V podstatě hračka.
Ach, výborně. Doufala jsem, že se vystřídáme.
Někdo onemocněl?
Někdo zemřel.
Linnet Doyleová.
Linnet?
Stůjte. Cože? Jak?
Obávám se, že Jacqueline de Bellefortová dostála svým výhrůžkám.
Nemožné. V noci byla se mnou.
Spala přímo tady.
Tvrdě.
A nemohla se ani na okamžik vzdálit?
Neodešla jste třeba, nebo neusnula?
Ne, ani na minutu.
A i kdyby, bála jsem se, že si ublíží,
a tak jsem jí dala morfia, že by to skolilo slona.
Spustila jste ji, byť na jediný okamžik, z očí?
-Nikdy. -Takže Jackie to být nemohla.
Stejně jako neshodila balvan na Simona.
A poté, co jste ji odvedli?
Vrátili jsme se sem pro zbraň.
Kopla jsem ji pod gauč, ale tam nebyla.
-Chtěl jsem vás vzbudit. -Já ne.
Nechtěla jste mě tu?
Dost! Linnet byla její přítelkyně.
To nic. Je to ohař, tak ať čenichá.
Simon byl s doktorem a Jackie se sestrou.
Brala jsem to jako mileneckou hádku,
a ne případ pro detektiva.
Ale to záhadné zmizení pistole.
Někdo ji musel sebrat,
zatímco jste pana Doylea vedli k doktorovi,
zavraždit s ní Linnet Doyleovou
a rozdělit tak milence jednou provždy.
Boucu, řekněte kapitánovi, ať prohledají vody kolem lodi.
Někdo to musí říct Simonu Doyleovi.
Linnet.
Ne!
Ach, Bože. To Jackie!
K čertu s ní! Zakroutím jí krkem!
Jacqueline de Bellefortová není vrahem.
Ale ona mě střelila!
Má alibi na celou noc,
prakticky od chvíle, co na vás vystřelila.
Ne.
Ach, Bože.
Linnet.
Musíte mi pomoct.
Prosím. Musíte zjistit, kdo to udělal.
Podezíráte někoho z nich?
Všichni ji milovali.
Vaše žena se však zmínila, že se s nimi necítí v bezpečí.
Šlo o malichernosti.
Já taky nebyl nijak nadšený, že tu má bývalého,
který oplakává minulost.
Zmiňovala Salome.
Jistý několik let starý incident.
Neřekla přesně co.
A co vaše služebná, Louise Bourgetová?
Měly nějakou roztržku, že?
Louise jen zapomněla pár věcí na hotelu.
Drobnosti. Lak na nehty.
Ne. U Linnet byla celé roky.
Měla na starost i její náhrdelník.
-Zkontrolujte náhrdelník. -Je u postele.
Děkuji, Boucu.
Není tu.
Viděla jste dnes ten náhrdelník?
Našla jsem slečnu Linnet.
Mrtvou.
Upustila jsem tác a utekla.
Co to říkala cestou na Abú Simbel?
Že do Egypta jste chtěla vy?
Na své vlastní líbánky.
Slečna Bourgetová by teď jistě ocenila soukromí.
Odveďte pana Doylea...
Prosím, ať pan Doyle zůstane.
Nemám před ním žádné tajnosti.
-Tajnosti? -Ano.
Zrušila moje zásnuby.
Slečna Linnet pořádala minulý rok večírek.
Seznámila jsem se tam s mužem,
který mě později oslovil.
Když se vyslovil, řekla jsem to slečně.
Slečna Linnet jej podezírala ze zlých úmyslů.
Jsem jen služebná.
Nechala si ho prověřit.
Měl dluhy.
Nabídla mu, že je zaplatí, když mě opustí.
Jako zkoušku jeho citů.
Opustil mě.
Říkala, že je to pro mé dobro.
Ty samé peníze ve formě věna mi mohly zajistit šťastný život.
Co jste dělala minulou noc po práci?
Šla jsem do své kajuty v podpalubí.
A jinam jste nešla?
Neviděla, nebo neslyšela jste něco?
Odpusťte, pane.
Kdybych byla šla kouřit ven,
možná bych spatřila jejího vraha.
Ale to se nestalo, nebo ano? Tak jak?
Ne. Tu cigaretu jsem vykouřila uvnitř.
Všichni na mě zíráte. Jsem z toho...
Prosím. Všichni máme svá tajemství.
Já byla naivní, nic víc.
Řekněte! Slečně Linnet bych neublížila.
Ovšemže ne. Jen klid.
Nikdo vás z ničeho neobviňuje.
Vždycky jste se o Linnet dobře starala
a já se teď postarám o vás.
Máte ještě něco? Měli bychom to nebohé děvče nechat jít.
Vy myslíte, že Linnet zemřela kvůli náhrdelníku?
Viděl jsem lidi umírat pro méně.
Prohledejte řeku.
Prosím, dávejte pozor.
Ale no tak.
Toto je můj osobní majetek.
Věřím, že budete opatrné.
Měla všechny peníze světa
a skončila v mrazáku mezi uzeninami.
Je to to nejdůstojnější, co jsme jí mohli
za těchto okolností dopřát.
Doktore, než půjdete.
Jel jste, i když jste měl všechny důvody odmítnout.
Nevadilo vám vídat ji s jiným?
Některým lidem se nedá odmítnout. Přála si to.
Mohu-li jeden dotaz ohledně vašeho pasu.
Říkáte si doktor Windlesham, ale to není váš vrozený titul.
-Ne. -Lord Windlesham.
Rozený, ne zásluhou.
Postavení lorda Windleshama určuje tradice.
To, co dělám jako doktor, je moje věc.
A doktor Windlesham rád cestuje, že?
Indie, Afrika.
Většina světa nemá přístup k moderní medicíně, kterou my neumíme ocenit.
Většina šlechticů si svého postavení více cení.
Linnet si ze mě kvůli tomu utahovala.
Prý ať si nemyslím, že pojede na líbánky do hliněné chýše.
O ní jste vždy smýšlel v dobrém. Ale co její manžel?
Téměř jej neznám.
Ale nespadá mezi mé oblíbence.
Dle pana Doylea bychom se měli soustředit na vás.
Na mě?
Byl jsem s ním celou noc.
Zajisté. Dal jste mu injekci opia. Tudíž spal.
Mohl jste kdykoliv bez povšimnutí odejít.
-Chtěl po vás ten lék? -Měl bolesti.
Ve své sbírce máte i slabší léky, však stejně účinné.
Vytvořil jste si příležitost.
-To tedy ne. -Byla nezdvořilá, že?
Předváděla se s jiným a vás provokovala.
Pohled na ně vás trýznil.
Kulka by ukončila vaše trápení stejně jako opium.
Lord vždy dostane, co chce.
-A vy jste lord. -Co chcete slyšet?
Co ode mě chcete slyšet?
Že vím, že jsem směšný?
Nejsem blázen.
Já věděl, že ke mně nic necítí.
Nevadilo mi to.
Když se provdala za Simona,
zvažoval jsem, že ukončím svůj život.
Všichni náš sňatek měli za domluvený.
A noviny k tomu teatrálnímu divadlu jen přispěly.
Ale smutnou pravdou je,
že jsem ji miloval.
Malá Linny s bratrancem Andrewem.
Znal jsem ji od dětství.
A cítil k její rodině někdo zášť?
Mnozí.
Její otec zbohatl na bankrotu druhých.
Linny v jeho odkazu pokračovala.
Neslyšel jste včera v noci něco?
Usnul jsem před jedenáctou.
A ty smlouvy, které měla podepsat, jsou důležité?
Ano. To jsou. Byly.
Tu usedlost teď budeme muset přehodnotit.
Mohu je vidět?
Bohužel. Jsou důvěrné.
Na tom musím trvat.
-V úctě k zesnulým. -Vím, co obsahují.
O tom velice pochybuji.
Prodlužují vaši funkci správce majetku madam Doyleové...
navzdory jejímu manželství, že?
Kdo vám to řekl?
Jsem Hercule Poirot!
Mně nemusíte nic říkat. Mám bystré oči.
A mozek. Ten si však o vás nemyslí nic pěkného.
Myslíte, že jsem ji zabil?
A zabil?
Z její smrti nemám ani cent, pane Poirote.
Však se přesvědčte sám.
To kmotra bude dědit.
Zbytek dostane dle zákona manžel.
Mé jméno tam nenaleznete.
Vaším záměrem tedy možná nebylo dědit, ale něco zatajit.
Spravoval jste její rozsáhlé jmění.
Což je v pořádku, pokud tedy nedošlo k jisté nečestnosti,
či spekulacím ze strany věrného bratránka Andrewa
v době poklesu trhu.
Něco takového mi nemůžete prokázat.
Snažil jste se získat podpis malé Linny
podvodem a selhal jste.
Věděl jste, že je jen otázkou času,
než její bystrá očka vaši zradu odhalí.
Ledaže by zůstala jednou provždy zavřená.
Víte, muž mého postavení, pane Poirote,
přichází často do styku s uměním v hodnotě milionů.
Ta musím střežit.
Pokud bych ji tedy hodlal zabít,
použil bych toto.
Pětačtyřicítka.
Ano.
Můžete jít.
Pětačtyřicítka.
Proč by sháněl zbraň, když měl tuto?
Nesháněl.
Paní Bowersová, pokud mohu.
Chce mluvit se mnou? Zrovna jsem našla růžek.
Nemáte se čeho obávat. Třeba nám pomůžete.
To by mě překvapilo.
Pokud by vám to nevadilo, jen ona.
To by mi tedy rozhodně vadilo.
Něco takového chci na svém pohřbu.
Když jste setrvávala s mademoiselle de Bellefortovou,
vyhrožovala jakýmkoliv způsobem paní Doyleové?
Ne, spíš se zlobila sama na sebe.
Chtěla se utopit.
Proto jsem jí dala to morfium.
Jaké štěstí, že vás tu máme.
Jak dlouho jste již ošetřovatelkou?
Brzy to bude deset let.
Ale s paní Van Schuylerovou, jako by to bylo dvacet.
Začala jsem v pozdějším věku.
Poté, co jste přišla o své jmění.
Jmění?
Jisté chutě si jeden musí osvojit
a vy se rozplýváte nad lanýži a kraby.
A též vaše šaty značky Chanel,
zavazadla značky Vuitton a boty od Perugia.
Deset let staré výstřelky módy, nyní značně onošené.
Jak že je tomu dlouho, co jste naposledy jedla kaviár?
Tolik lidí přišlo v tom krachu o všechno.
Mnozí díky papá Ridgewayovi a jeho bezohledným praktikám.
To vysvětluje vaši reakci na pronájem oné Linnetiny nemovitosti v Londýně.
Tehdy to byla Bowersova budova.
Zaměstnávali jsme přes tisíc lidí a dobře je platili.
O naše peníze jsme se uměli podělit.
Byli jsme jako jedna velká rodina.
Někteří z nich už nikdy nenašli práci.
Takže, ano, kaviár mi chybí.
Ale oni mi chybí víc.
A ve vašem rozpoložení
a mademoiselle de Bellefortovou v limbu...
jste měla příležitost
-najít zbraň, zabít Linnet... -Ne!
Musíte počkat.
-...ve spaní. -Paní!
-Nechte toho! -Návštěva.
Bez své slečny Bowersové nevydrží ani minutu.
Prosím, přidáte se k nám na čaj?
Obviňuje mě z vraždy Linnet.
Zmiňuji to pouze jako možnost.
S tímto výslechem zásadně nesouhlasím.
Kdo jste, že nás zpochybňujete?
Jsem pracující muž.
Kvalifikovaný dělník, hrdina vašich vlastních ekonomických pohádek.
To mě nezajímá. Ani vy mě nezajímáte.
Vy máte hledat vraha
mé kmotřenky.
Nikdy jsem neměla vlastní děti.
Měla jsem Linnet.
Ale jste si vědoma skutečnosti,
že jste klíčovou dědičkou pozůstalosti Linnet Doyleové?
Takže teď z té vraždy podezíráte mě?
Ne, on podezírá každého.
Nepříjemné, souhlasím.
Že bych byla schopná zabít vlastní kmotřenku pro peníze?
Vzdala jsem se celého jmění.
Peníze jsou mi ukradené.
V této konverzaci již nevidím smysl. Jdeme.
Personál udržuje loď v perfektním stavu. Všimly jste si?
Prvotřídní úklidový servis.
Šplouchá mu na maják.
Postele ustlané,
přikrývky precizně zastrčené pod matrace, přesně jak mají být.
Na rozdíl ode dne vyplutí,
kdy byly postele ustlané i s přehozy.
Ale když spala slečna de Bellefortová
v pokoji slečny Bowersové, což bylo třetí den po vyplutí,
postel vypadala stejně jako onoho prvního dne.
Jako by se v ní nikdy nespalo.
Boucu,
kde byla slečna Bowersová, když jste ji včera sháněl?
V pokoji paní Van Schuylerové.
A proto se ptám.
Proč by žena, zapálená odpůrkyně materialismu a sociální nerovnosti,
měla vlastní služebnou?
Ne.
Její služebná totiž není služebná
ani zdravotní sestra, ale společnice.
Pojmenujme si to správnými slovy.
Láska.
Neboj se.
A také vím, že...
To nic.
Lidé pro lásku zabíjejí.
Něco našli!
Cože?
Něco tam našli!
Výtečně, mladý muži. Jděte se umýt.
Ano, pane.
Váš přehoz.
Ztratil se mi. Hledám jej od návratu z chrámu.
To je pravda. Hledaly jsme jej všude.
Během vaší nepřítomnosti si patrně užil dobrodružství.
Váš přehoz, děravý od kulek.
K utlumení výstřelu.
A taktéž krvavý kapesníček
a Derringer ráže dvacet dva patřící Jacqueline de Bellefortové.
Dva výstřely.
S okamžitou platností se vracíme do Asuánu.
To se mi líbí!
Ta podmanivost jeho plné pozornosti.
Velký detektiv, jen můj.
Váš flirt, ač rozkošný, mě nijak neošálí.
Žena vám projeví náklonnost
a vy hned předpokládáte, že maskuje vinu.
Nějaká žena se na vás škaredě podepsala.
Ta maska vám zakrývá celý obličej, že?
Paní Doyleovou jste znala již z dřívějška?
Osud nás spojil.
Neměla jste ji v oblibě?
Zůstanu zdvořilá.
Monsieur Doyle zmiňoval jistý dávný incident.
Možný důvod nevraživosti.
U bazénu. Kennebunkport.
Léto roku 1924, než jsem se stala někým.
Tehdy jsem vystupovala v hotelu a rozhodla se vzít Rosie k bazénu.
Mladá dívka si stěžovala otci, že musí sdílet bazén s barevnými.
Řekli nám, ať odejdeme, a když jsem odmítla, donutili nás.
Nevím, jestli si to vůbec pamatuje, ale já nezapomněla.
Bylo to v pětadvacátém.
Takže pamatuje.
Zahanbila vás před vaší malou.
Kdybych zastřelila každého, kdo mě kdy kritizoval
za to, že nevím, kam patřím,
svět by byl zamořen mrtvolami bílých dámiček.
Linnet byla ještě dítě.
Pod vlivem zlého otce.
Ale na internátní škole jsme se spřátelily.
Díky Linnet se se mnou bavily i ostatní.
Upřímně...
Linnet bylo stejně snadné nenávidět, jako milovat.
I já to tak možná měla.
To je vskutku upřímná odpověď.
Děkuji vám oběma za váš čas.
Vlastně mám ještě jednu otázku. Jen ze zvědavosti.
Váš turban.
Ještě se nestalo, že bych vás viděl bez něj.
Není již náhodou z módy?
Ne, když jej nosím já.
Pokud byste dovolila, rád bych, abyste jej sundala.
To nic, Rosie.
Jde po něčem, co už dávno ví.
Ráže dvaadvacet, stejně jako vražedná zbraň.
Pokud vás to zajímá, použila jsem ji.
Dvakrát v sebeobraně, jednou ve hněvu.
Ne však včera v noci.
Sám posuďte, zda lžu.
Pane Poirote.
Teď není vhodná doba, madam.
Vy jste sice detektiv,
ale já našla toto.
Byl v mé šperkovnici
a zářil jako žloutek.
Víte, že jsem ho nevzala.
Ne, a proto nám jej vrah vrátil skrze vás.
-Děkuji. -Pokud...
-Poirote. -Pokud co?
Pokud jste jej nevzala, abyste od sebe odlákala pozornost.
Důkazů se lehce zbavíte přes palubu.
Ať už to byl kdokoliv, věděl jak na to.
Proč by matka chtěla Linnet mrtvou?
Sám jste přiznal, že ji Linnetino dohazování netěší.
To Linnet Doyleová vašeho syna seznámila s onou dívkou, ne?
Buďte si jist, že mít v kapse kulku, která by napravila špatný vkus mého syna,
neplýtvala bych jí na paní Doyleovou.
Matko, nepomáháš.
Budiž. Ale měl jsem tu čest vidět vaše obrazy.
Jste trpělivá žena, jež krok za krokem docílí všeho, co chce.
Která mou přítomnost zde na lodi pilně plánovala,
a přitom mé podezření obrátila jiným směrem.
To je soukromá záležitost.
To je uzavřená záležitost.
-Dost. -Vskutku dost.
Nyní jsem připraven předložit poznatky
svého tajného šetření a uzavřít jej.
Tajné šetření? Cože?
Co tím myslí?
Matko?
Děkuji, že jste přišli.
Boucu.
Nyní učiním vlastní doznání.
Při našem setkání v Gíze jsem tvrdil, že jsem na dovolené
i přesto, že jsem již tehdy pracoval na případu.
Jakém případu?
Na vašem.
Na žádost vaší matky, která mě rozrušená kontaktovala pár týdnů nazpět.
Má matka a rozrušená?
Měl jsem pozorovat Otterbourneovy
a posoudit charakter a způsobilost ženy ze šoubyznysu,
která vám ukradla srdce.
To jsi udělala?
Jsem tvá matka. Dělala jsem i horší věci.
V rámci pozorování
jsem musel zabřednout do bluesové hudby,
která mě, musím se přiznat, upřímně a příjemně překvapila,
tedy v podání tady madam. Pro mě nezvyklý, ale příjemný poslech.
To proto jste byl v Gíze.
Kde jsme se "náhodou" setkali.
Omlouvám se.
Musela jsem ti otevřít oči.
Řekněte mu to, detektive.
Řeknu vám to, Boucu.
Po zkoumání Rosalie Otterbourneové
a při inspekci účetních knih...
Ano, já vím a omlouvám se, madam.
Co?
Často se věnuje hazardu a často i vyhrává.
Pije jen málo, spropitné nechává štědrá, platí své zaměstnance
a daně odvádí včas jako ďas.
Je pilná a přímá.
V podnikání možná až virtuózní.
Na piano však bohužel amatér.
Její adoptivní matka pak několikrát týdně nasává.
Holduje cigaretám různého složení.
A věřím, že minimálně dvě z jejích manželství
nebyla ukončena dle zákona.
Ale oplývá báječnou náturou.
Kdo zabil Linnet Doyleovou, to zatím nevím.
Ale jedno vím jistě.
Rosalie Otterbourneová miluje vašeho syna a je jeho lepším odrazem.
Je více než způsobilá. Je pro něj výhrou.
Nestačilo ti, že jsme šťastni?
Nevěřila jsem jí a stále jí nevěřím.
Miluji ji. To přeci musí něco znamenat.
Proč by mělo?
Korinťané se také pěkně sekli.
Láska není trpělivá, ani laskavá.
Hýří závistí a pýchou a neřeší, koho sežvýkne.
Hněvá se, je nedůtklivá a na sebemenší křivdy nikdy nezapomíná.
A dobrý Bože, často selhává.
Stejně jako tvář, stárne i láska.
Dychtí po vašem svolení, ale ve skutečnosti jej nepotřebuje.
A já nepotřebuji splňovat vaše kritéria.
Ani ta vaše.
Také jsem vás pozorovala.
Víte co si o vás myslím?
Je posedlý, ješitný, samolibý
a věčně osamělý. Což má svůj důvod.
Odporný, otravný, nabubřelý
a egocentrický divný patron.
Jak se opovažujete?
Uhněte mi z cesty.
Mademoiselle, pokud mohu.
Slečno Otterbourneová, dlužím vám vysvětlení.
Prosím. Přijměte mou omluvu.
Znáte někoho, kdo by své jméno vyslovoval stejně často jako vy?
Potvrzeno.
Jde o Louise Bourgetovou.
Nenese známky utopení.
Hodili ji do vody až poté.
Nejspíš se zachytila v kolesách.
Zemřela na palubě.
Během poslední hodiny.
Peníze.
Zmáčené krví.
Louise Bourgetová naznačila,
že možná spatřila vraha.
Pokud tomu tak bylo, mohla chtít mlčení vyměnit za peníze.
Vydírání.
Jen vrah toužil po jejím mlčení.
Její krk, čistý průřez. Čepel...
krátká.
Velice ostrá. Jako...
Jako skalpel.
Vy!
To vy jste je zabil!
Byl to jeho skalpel!
Zabil Louise!
Viděla ho opouštět Linnyinu kajutu.
Lžete od samotného začátku.
Linnet vám neměla nikdy věřit.
Vždy jsem jí říkal, že z ní jen taháte peníze.
Vrahu!
Zabiju vás!
Tak už dost!
Nesahejte na mě!
Trochu respektu!
Kolik nás musí zemřít, abyste něco udělal?
Podřízli ji, zatímco jste se po mně vozil.
Snaží se.
Tak to by se měl snažit víc,
jinak všichni skončíme v egyptské kalabuši.
Pokud nechcete označit vraha, udělám to sám.
Ne.
Tak moc Linnet miloval.
A máte svůj motiv.
Tak už zmlkněte a nechte Poirota pracovat!
V každém případě, ráno připlouváme.
Prozatím se držme v bezpečí svých kajut
za zamčenými dveřmi.
Byla krátce zasnoubená.
Musím mu napsat
a sdělit mu, že odešla.
Už spolu nebyli, ale chtěl by to vědět.
Jste moc hodný.
To je hrůza! Naprostá hrůza!
Kdo mohl něco takového udělat?
Musíte mít nějakou teorii, Poirote.
Nebo ne?
Čeká mě ještě jeden závěrečný rozhovor.
Plná rychlost!
Už jednou jsem nechal náklonnost
zastínit zdravý úsudek,
tudíž vás žádám, zůstaňte jako svědek.
Jak dlouho jste znal Linnet Doyleovou?
Jsem snad podezřelý?
Jak dlouho jste znal Linnet Doyleovou?
Znám ty vaše triky.
Tohle už jsem zažil, jen z druhé strany stolu.
Dlouho.
Nebyli jsme si blízcí. Prostě jen známí.
Mí rodiče považovali ty její za rovnocenné,
takže jsme vyrůstali ve víru stejných večírků a randili se stejnou sortou lidí.
Mě nenachytáte, nic jsem totiž neudělal.
Ptejte se na cokoliv.
Kde máte kabát?
Proč jste nevzbudil Linnet, když Simona postřelili?
Poirote.
Ne.
Postřelili jí manžela.
Soucítíte s bývalým snoubencem Louise Bourgetové.
Tomu chcete zvěstovat zlé zprávy,
ale Linnet už nikoliv.
Myslel jsem, že spí.
Říkala, že bere prášky na spaní.
Nesmysl!
Z našeho setkání jsem se upřímně radoval, Boucu.
Ale vy mi lžete!
Lžete mi přímo do tváře!
A pro mě se tím stáváte kořistí.
Jak to bylo? To on zabil Linnet?
Společně s Rosalií?
Ne, ta je čestná. Příliš hrdá, aby to udělala.
To vy sám.
Ne, to ne.
Vrátil jste se do salónku a vyzvedl tu zbraň.
Pak jste šel za Linnet, abyste jí pověděl o Simonovi.
Spala. Spatřil jste náhrdelník. Pokušení vás přemohlo.
-Vzbudila se a vy jste vystřelil. -Ne, já...
Při odchodu vás však spatřila Louise Bourgetová a chtěla po vás peníze.
Místo peněz zakusila ostří.
Ne, já nezabil...
Dvě vraždy! Vše jen proto, abyste si zajistil štěstí a nepotřeboval svolení,
nýbrž jen požehnání.
Nikoho jsem nezabil.
Tu pistoli jsem nevzal. Tak to nebylo.
Ne, vy skutečně nejste vrahem.
Vražda Linnet Doyleové byla plánovaná.
Vyžadovala přesné načasování i kradený přehoz.
Nezabil jste ji, ale v jejich kajutě jste byl
a našel Linnet již mrtvou.
O její smrti jste věděl jako první.
Ale místo volání o pomoc...
jste ukradl náhrdelník.
Před prohlídkou kajut jste se jej snažil vrátit.
Ale slyšel jste Louise Bourgetovou, jak se s někým dohaduje o peníze.
Viděl jste její podříznutí.
Viděl jste její vraždu.
Vy víte, kdo zabil Louise?
Musel jste mlčet, aby se na vás nepřišlo
a svůj lup jste schoval u matky. Věřil jste, že na ni nepadne podezření.
Mlčel jste.
Ale krev Louise vám ulpěla na kabátu.
Pokud...
Pokud se k tomu činu doznám a řeknu...
Budete čelit trestu za krádež. Půjdete do vězení.
Ztratím Rosalii.
Miluje vás.
Nemůžu.
Nemůžete nechat vraha na svobodě kvůli vlastním zájmům.
Chtěl jsem vám to říct.
Myslel jsem jen na to...
Jen na to, jak budeme šťastni.
Mohli jsme utéci a vzít se.
Žádné povinnosti. Jen svoboda.
Já hlupák!
Byla to hloupost, teď to vím.
S kým jste ji viděl?
Byl jste příšerným přítelem, Poirote.
Proč jen jste mě musel učit dobru?
S kým?
Nikdy nepochopíte,
co jsou lidé ochotni udělat pro lásku.
No tak!
Ne.
Boucu?
Slyšela jsem výstřely.
Slyšel jsem střelbu.
Co se to děje?
Chytil jste ho?
Poirote, chytil jste toho neznámého?
Co se stalo?
Je někdo raněný?
Nikdy jsem neviděl nikoho tak šťastného, jako byl on,
když byl s vámi.
Řekl mi, že si moc přeje, abyste byl také šťastný.
Že vás ta role chladného detektiva časem omrzí.
A budete zase člověkem.
Teď vám však nemohu přát štěstí.
Přeji si, abyste našel vraha.
To vaší zbraní se střílelo.
Jeho zbraní!
-Já byl tady! -Jeho zbraň!
-Byl jsem tady. -Nevěřím vám.
Byl jste tam. Viděl mě. Řekněte!
Je to tak. Byl tady.
Ne.
Moje pistole byla v kufříku v kajutě a...
Proč byste nenosil zbraň, když tady pobíhá vrah?
Protože...
jsme za svítání měli být v přístavu.
Kdyby místní policie spatřila muže tmavé pleti se zbraní,
nedožil bych se ani oprátky.
Selhal jste
ve všech směrech.
Jako přítel.
Selhal jsem.
Linnet Doyleová.
Louise Bourgetová.
Bouc.
Toho ale zklamat nehodlám.
Vrah je v této místnosti.
A také zde zůstane.
Slečna Otterbourneová má pravdu. Rád mluvím.
K publiku.
Jsem totiž ješitný.
Miluji, když všichni naslouchají mému rozuzlení a říkají:
"Ten Hercule Poirot je ale chytrý."
Teď však toužím po jediném a dal bych cokoliv za to,
abych si mohl naposledy promluvit
s Boucem.
Pochodoval bych se slovy: "Kolem Linnet Doyleové
je tolik protichůdných nenávistí a žárlivosti.
Jako mračna bzučících much."
A on by se mi smál.
"Hrejte si své chytré hry," řekl by.
"Klaďte si otázky, dokud nepřijde ta správná."
"Kdo by ji mohl chtít zabít?"
"A kdo tak učinil?"
Poté bych se ptal a prozřel.
Ano, Bouc mi napověděl příliš pozdě.
Zamilovaný člověk udělá cokoliv.
Láska nás nutí dělat neuvážené věci. Zbrklé.
Shozený kámen.
Vražda Louise. Zastřelení Bouca.
Věřil jsem, že totožnost vraha je zřejmá.
Bratranec Andrew Katchadourian.
To podle jeho činu u chrámu Abú Simbel.
Vzdálil se společnosti, zoufalý a sám.
Viděl příležitost, jak své hříchy pohřbít kamenem,
a tak jeden strčil.
Nevím, co mě to napadlo.
Nemyslel jsem.
Byli tam dole.
A já díkybohu minul.
Musíte mi věřit!
Já ji nezabil. To bych nedokázal.
Miloval jsem ji.
Já ji nezabil!
Ne, on to nebyl.
Linnetina vražda nebyla prudkým činem. Byla plánovaná.
Detaily, časy, kulky, alibi.
Ale naplánovaná kým?
Ještě jednou se vrátím k Boucovi.
Proč jste jej namalovala v zelené bundě?
Na pyramidě měl červenou.
Ztratila se mi červená barva.
Ukradl ji
vrah Linnet Doyleové.
Její manžel, Simon Doyle.
Já?
To je směšné!
Vždyť byl střelený!
Ano, to víme.
Ale nevíme kdy přesně.
Nebo co dělal poté, co k údajné střelbě došlo.
Uvažte...
Dle madam Doyleové se Simon na Louise zlobil,
že nepřivezla lak na nehty. Proč?
Protože šlo o lak barvy krvavé červeně,
s kterým měl další úmysly.
Proto ta červená barva.
Mimoto nečekal, že budu přizván.
Rozhodl se mě uspat. Jediná sklenka šampaňského
a odporoučel jsem se se závratí.
Zdrogovaný, jak potřeboval.
Vy jste viděla výstřel.
Simon padá k zemi.
Zkrvavený kapesník si tiskne k noze, vy odcházíte.
Jste s Jackie a voláte doktora.
Vrah získává chvíli o samotě.
Nic víc nepotřebuje. Zvedá pistoli.
Běží ke své choti do kajuty.
Simone...
A střelí ji do spánku.
Rána nesla známky popálenin.
Odcizený přehoz by jim zabránil, ale nebyl použit.
Vrah jej použil zde, aby ztlumil zvuk výstřelu.
-Copak, Boucu? -Došlo k nehodě.
Vrací se sem,
aby vyzvedl přehoz, jenž zde zprvu ukryl.
Již podruhé popadá zbraň a střelí se do nohy.
Poté doplní kulku do zásobníku, aby v případě nalezení
počet kulek odpovídal scénáři, kterému máme věřit.
Poté sbalí kapesník, přehoz i zbraň
a vhodí je do Nilu.
Poté se připraví na příchod doktora.
Ona mě střelila!
Nemůžu hýbat nohou!
Vaše alibi vás zbavilo podezření a nám poskytlo celou řadu podezřelých.
Podpořil jste výběr hostů z rodiny,
ale i těch, kteří vůči vaší ženě pociťovali zášť.
Včetně zábavy.
Vše v duchu pozorného manžela.
Vina odkloněna všemi směry, jen ne tím vaším.
Jste blázen.
Že bych sám sebe střelil a poté nějakým záhadným způsobem zabil Louise a Bouca.
Má pravdu.
To nemohl.
A také je nezabil.
Druhou a třetí vraždu totiž spáchal jeho komplic
a věřím, že i strůjce tohoto důmyslného spiknutí.
Jacqueline de Bellefortová.
Jednou jeho milenka. Stále jeho milenka.
Seznámila je. Pronásledovala je. A to až sem na loď.
Simona střelila slepou patronou.
Aby tak vytvořila dvě nenapaditelná alibi.
Truchlící choť, který by zdědil jmění
a později se oženil s ženou, kterou miluje.
Kterou vždy miloval.
Ptal jsem se Louise, zda něco neviděla, ale odpověděla dost podivně.
"Kdybych byla šla ven, možná bych spatřila jejího vraha."
Ani ano, ani ne. Jen skrytá hrozba mířena na Linnetina vraha,
který byl přítomen v místnosti.
Simon Doyle.
Který ji okamžitě ujistil, že o ni bude postaráno.
A také že bylo.
Hned jak to bylo možné, bezpochyby spravil Jacqueline
a varoval ji před nebezpečím.
Řekl jí, kde hledat zbraň.
A když pak Bouc...
Když Bouc zjistil, kdo Louise zabil, Simon vykřikl.
No tak!
Varování spolupachatelce,
která Bouca střelila do krku.
Než stačil odhalit Jacqueline de Bellefortovou.
Vy jste zabila mého syna?
Za to vás čeká smrt!
Rosie, prosím.
Přísahám.
Přeci byste mu nevěřili.
Nemá důkaz.
Pravda, mám jen utopenou zbraň bez otisků.
Ale byl u ní dárek.
Kapesníček.
Teplé vody jarního Nilu by změnily barvu krve na hnědou.
V těch samých tajemných vodách vybledne karmínová červeň
do růžova.
Ten Hercule Poirot je ale chytrý.
Byla to vaše, nebo jeho ambice?
Potřeboval různé věci.
Já jen jeho.
O peníze vám nikdy nešlo.
Jen o něj.
A tak jste zosnovala plán, na který by sám nepřišel.
Simone, co teď?
Jdeme.
Zavřou nás a rozdělí.
Opustíme loď a uprchneme.
No tak.
To nic, Simone. Dej mi to.
Poslouchej.
Zvládneme to.
Musíme vyrazit hned a být silní.
Buďme silní.
Miluji tě.
Mrzí mě, že jste tak nechutně zbohatla.
Nic, co nemohu napravit.
Něco bychom si mohly nechat.
Jdeme.
Zatknou mě?
Ne.
Pokud poctivě urovnáte její pozůstalost
a splatíte, co jste dlužen.
Zpět do Londýna, doktore?
V Londýně už mě nic nečeká.
Západní Afrika.
Snad tam budu užitečný.
Kéž bych vás byla nezažila při práci.
Snad tedy...
LONDÝN O ŠEST MĚSÍCŮ POZDĚJI
-Brzy nashle. -Díky moc.
Tak za pár dní.
Jedna poslední a konec zkoušky.
Pozor, pane.
Máme zavřeno, příteli.
Překlad: Petra Procházková