TILTAS PER IZERĄ, BELGIJA 1914 m. SPALIO 31 d.
Kapitone!
Įsakymas iš štabo, pone.
Mums įsakyta
užimti tiltą.
Gali būti daug aukų.
Niekas nepasieks to tilto gyvas.
Drąsos, vyrai.
Rizikuojame gyvybėmis,
tačiau galime susigrąžinti namus!
Poetai šimtmečiais svajojo mirti dėl meilės.
Spėju, mums tai gali pavykti.
Mums liepta palaukti tris valandas, kol vėjas ims pūsti iš rytų,
tada panaudoti visas turimas dujas.
Yra kitas būdas, kapitone.
Koks, Puaro?
Pulkime dabar pat.
Dabar?
Taip.
Per septynias minutes.
Gal aštuonias.
Kas rytą
audrapaukščiai pakyla į dangų
prieš tai, kai vėjas ima pūsti iš rytų.
Matote?
Šįryt
jie pakilo anksti.
Vėjo kryptis dabar ideali tam,
kad prisiartintume nepastebėti.
Pasislėpę už dujų
mes nepastebėti įveiksime tuos 200 metrų niekieno žemės.
Priešui nieko nenutuokiant,
mes juos užpulsime!
Jei klysti, vėjas nublokš dujas į mūsų pusę.
Mes nusinuodysime, kol jie mus iššaudys. Šito nori?
Aš neklystu.
Pasala.
Aš jų nematau.
Traukiamės!
Buvai teisus!
Esi per protingas, kad būtum fermeris, Puaro.
Ne! Kapitone!
Prašiau tavęs, kad nevažiuotum čia.
Aš - irgi seselė.
Girdėjau, kad čia gydomas sužeistas kareivis,
dėl kurio sumanumo visa kuopa liko gyva.
Aš neišgelbėjau savo vado.
O tu sutikai tekėti už manęs prieš visa tai.
Ketrin, važiuok iš čia.
Ar nutuoki, kas yra meilė?
Kai myli žmogų, myli jį
su visomis jo nuotaikomis, su visais jo pokyčiais laikui bėgant.
Jų blogiausi bruožai atrodo smulkmena.
O jų trūkumai tampa beveik nematomais.
O aš...
Tave myliu.
O dabar?
Eikš.
Paprasta.
Užsiauginsi ūsus.
MIRTIS ANT NILO
LONDONAS, 1937-IEJI
Puaro! Kur dingote?
Arandel byla? Ar tiriate ją?
Ne, aš tyrinėju alkį.
Mesjė Blondenai!
Mesjė Puaro, jūs išsprendėte bylą Egipte.
Tai - sėkmė, bet privalau grįžti.
O šis vakaras bus...
Dėkoju, mesjė.
Tuoj atneš visų desertų po vieną.
Jei ko norės ponas Puaro, tik tarkite žodį.
Publika teiraujasi, kodėl neskamba muzika.
Muzika neskamba, nes nesumokėti pinigai.
Sumokėsiu visiems šįvakar.
Iš patirties žinau,
kad vyrai, vadovaujantys tokiomis padoriomis ir prabangiomis vietomis,
išvydę sąskaitas, pameta pinigines.
Lažinuosi, kad jau pamiršote mano pavardę.
Rozali Oteborn.
Aš - ne tik Salomės Oteborn vadybininkė, aš - jos dukterėčia.
Aš pasirūpinsiu, kad ji baigtų karjerą turtinga.
Ir mums mokama iš anksto.
Tad jei norite muzikos,
pateikite man krūvelę žalių, ar kokios spalvos jūsų pinigai.
Dabar atminsite mano vardą.
Ponios ir ponai! Salomė Oteborn!
Aš jums išvardinsiu paprastus faktus
Žmogus neteisingai supranta Didžiąją knygą
Būtent taip
Taip
Žinot, ką? Mylėt reikia daugiau
Geriau suprast mūsų kasdienybę
Būtent taip
Kai matot žmones besiblaškančius
Tarp kelių dalykų
Jie nenutuokia, po velnių, ką daro
Būtent taip
Žmonės kovoja vienas su kitu
Ir mano, kad tai yr gerai
O jiems terūpi pinigai
O jūs eikite... Būtent ten
Taip
Visiems reikia religijos
Sakau jums, būtent taip
Panele Ridžvei!
Linete!
Panele Ridžvei! Prašau!
Nusišypsokite mums!
- Panele Ridžvei! - Nusišypsokite!
Pasitraukite. Leiskite panelei Ridžvei praeiti.
Man virš galvos
Ore muziką girdžiu
Panele Linete Ridžvei, negaliu apsakyti, kokia mums garbė.
Merci. Turime... Septynis.
Tiesa. Septyni puikūs desertai, pone.
Nenoriu septynių. Noriu tik šešių.
Negaliu valgyti nelyginio kiekio.
Dabar - lyginis. Gerai.
Kurio atsisakyti? Aš nežinau.
Ne, mano mažasis drauge, prašyčiau. Dėkoju.
Labai, labai dėkoju.
Suprantate...
Linete.
Nesąžininga taip atrodyti ir būti tavimi.
Liepiau Luizai išrinkti ką nors ypatingo susitikimui su Džeke.
Šimtas metų.
Susižadėjai?
Žinau.
Bet su kuo?
Jis - aukštas, petingas, pašėlęs ir nuostabiai paprastas.
Ir viskas. Be to, jis dar - Saimonas.
Saimonas Doilas.
Mes nekantraujame kuo greičiau susituokti.
Todėl ir pakviečiau tave.
Tu - ne...
Ką? Ne.
Nors mes daug mylimės.
- Nuolat. - Džeke!
Atleisk, bet tai - tiesa.
Sakau tau, mirsiu, jei negalėsiu tapti ponia Doil.
Tai - meilė.
Jei tau reikia pinigų,
tai gali būt vestuvių dovana.
Ne. Ne pinigų. Darbo.
Tu įsigijai tą naują dvarą.
Reikės jį tvarkyti, valdyti.
Tai gali daryti Saimonas.
Jis neturi darbo. Bet jis augęs kaime.
Apie dvarus išmano viską, prisiekiu.
Ir jei jis tave nuvils, galėsi nukirsti jam galvą.
Bet jam pavyks. Tokie nuostabūs vyrai nenuvilia.
Ak, mieloji.
Tu įklimpai. Būk atsargi.
Per vėlu.
Džeke, brangioji.
Štai jis.
Koks aš nemandagus.
Labas.
Tikiuosi, neprieštarausi, išrinkau pats.
Saimonai, brangusis, susipažink su auksine mergaite, kaip ir žadėjau.
Dieviškoji Linetė Ridžvei.
Malonu susipažint su savo naujuoju žemės atstovu.
Jūs - rimtai?
Žinoma.
Pašok su ja, kvailiuk.
Eik ir tinkamai jai padėkok.
Paklausyk, kaip tau dainuosiu
Išgirsk mano žodžius
Nuplauk mano sielą dangaus vandeniu
Kol meilė tvyro aplink mane
Piktos mintys mane saisto
Bet jei mane paliksi
Aš mirsiu
Saugojai mane savo įsčiose
Kol nurimo gyvenimo audros
Supai mane
Savo meilės lopšyje
Maitinai
Tada paėmei mane
Į savo namus Danguje
Paplokime dar Salomei Oteborn.
NILO UPĖ
PO ŠEŠIŲ SAVAIČIŲ
Bederio EGIPTAS
Mesjė?
Mesjė, prašyčiau! Mesjė!
Jūs niekinate vieną Pasaulio stebuklų!
Kaip ir, beje, nepakartojamą pyragaitį!
Mesjė!
Gražuoli aitvare!
Ką? Puaro!
Bukai!
Ką jūs čia veikiate?
Ką manote apie mano aitvarą?
Aš nulipsiu. Likite vietoje.
Tik atsargiai.
Iš visų pasaulio piramidžių,
turėjote prieiti būtent prie mano.
Koks mažas pasaulis.
Mon ami, Bouc!
Kodėl leidžiate aitvarą ant piramidės?
Nes niekas nėra to daręs!
Per tūkstančius metų, aš čia - pirmas!
Jūs - pirmas.
Puaro, kaip smagu jus matyti.
Ar tai - jūsų egzotinė kelionė, ar egzotinė byla?
Bylos. Aš slepiuosi nuo bylų.
Jei norite slėptis, pasislapstykite pas mus.
Asuane. Skubotai išlėkėm į kelionę.
Nuolatinis keliauninkas.
Deja, ne.
Dėdė išmetė mane iš darbo traukinyje, sužinojęs, kad nieko neveikiau.
Mėginau dirbti kitur. Kontorose.
Galėjau pakęst darbą, bet anksti keltis nesugebėjau.
Bet esu sėkmingai išlaikomas vyras.
Eime! Eime.
Supažindinsiu jus su Jufemija.
Kas toji Jufemija?
Tuoj sužinosite.
Dar viena jauna moteris Buko gyvenime? Negirdėtas vardas.
Už kiekvieno vyro su aitvaru slepiasi moteris.
Štai ji.
Vienintelė mano mylima moteris... Mama.
Mama, turi būtinai susipažinti su Erkiuliu Puaro.
- Kodėl? - Nes jis - žymiausias gyvas detektyvas.
Jis perdeda.
Šiaip jau, jis - teisus.
Jūs - absurdiškiausiai atrodantis vyras, kokį tik esu mačiusi.
Tai girdžiu jau ne pirmą sykį.
- Ir jūs man užstojate. - Traukiuosi į šalį.
Būk maloni, mama. Puaro - mano draugas, jis - žymus.
Ir šįvakar vakarieniaus su mumis.
Tikrai?
- Nenorėčiau trukdyti. - Visai netrukdysite.
Jūs man suteiksite daugiau svorio prie stalo.
Prie jo sėdėsime ne tik mes su mama, bet dar mūsų draugai.
Minėsime draugų vestuves.
Ar ten - aš?
Galbūt.
Būk maloni.
Atsiprašau.
"FIRST CATARACT" VIEŠBUTIS ASUANAS
"Padėtis bus sutvarkyta,
tada verslas grįš į senas vėžes."
Viską užrašėte? Puiku.
Pasirūpinkite, kad šią telegramą kuo skubiau išsiųstų.
Ir kad niekas jos nematytų.
Ne! Aš pati!
Nors ir teks apsistot šitam košmariškam buržuaziniam viešbuty,
tačiau darbo klasės aš neišnaudosiu.
O mane išnaudot galima, žinoma.
Aš - ramus, galintis ir susitvarkantis.
Orumas.
Mari Van Skailer. Tik ne liuksą.
Tik aš ir mano slaugė Bauers.
Aš - ponios Doil krikštamotė.
Turi būt rezervuota.
O šita zona bus sutvarkyta pobūviui?
Kad niekas neslankiotų aplink ir nevogtų šampano.
Ar tai - labai brangu?
Dėkoju.
Ponios ir ponai, ši patalpa uždaroma šventei.
Viskas gerai, ponia?
Viskas puiku.
Pobūvis kainuos tiek, už kiek visą kaimą maitintum metus.
Absurdiška ekstravagancija.
Tikrai. Nuostabu, tiesa?
Ar tiesa, kad paaukojai visą savo turtą socialistų partijai, mieloji?
Komunistų.
"Pinigai yra nutolusi žmogaus darbo ir gyvenimo esmė."
Pinigai - vieninteliai patikimi moters draugai.
Tik pažiūrėk!
Ponios ir ponai. Ir mama.
Turiu garbės pristatyti jums mūsų vakaro šeimininkus.
Sutikite jaunavedžius...
poną ir ponią Saimon Doil!
Štai jie!
Magnifique, madame!
- Fantastiška, Line! - Labai gražu!
Ak, meilė.
Neatsargu.
Prieš kelias savaites tapau nedidelės dramos liudininku.
Akivaizdu, tai buvo tik pirma dalis.
Tikras angelas, Line!
Jam pasisekė.
Nugvelbė vienintelę paveldėtoją be adenoidų ir plokščiapadystės.
Pabėgo ir slapčia susituokė.
Velniop tradicijas.
Susituokė iš meilės ir turi pinigų, tikras stebuklas.
Triskart valio iš mano pusės!
Kaip atrodau?
Kaip milijonas dolerių.
Tiksliau, du milijonai.
Saimono vestuvinė dovana.
Sumokėta jos sąskaita, taigi, vargu.
Jos dovana sau mano rankomis.
Maniau, Bukas kvailiojo sakydamas, kad pažįstą žymųjį Erkiulį Puaro.
Enchantée, monsieur.
Sveikinu jus ir dėkoju jums, ponia.
Ačiū.
Ponios. Krikštamote.
Pusbroli Endriu!
Saimonai.
Pusbrolis Endriu yra patikėtinis visais Ridžvei reikalais, vidaus ir užsienio.
Jis - beveik šeimos narys.
Įkalbėjau jį atvykti, kad jis nors sykį pailsėtų.
Aš čia tik dėl šampano, šventos pareigos.
Ir dėl šito...
Kaip miela!
Kokie mieli.
Draugai, žinau, kad visi galvojate, jog čia kažkas ne taip.
Kurių galų Linetė Ridžvei ištekėjo už jo?
Aš ir pats nežinau, kodėl.
Nesu nei protingas, nei romantiškas.
Neturiu nei iškalbos, nei pinigų, nesu kilmingas.
Bet aš tave labai myliu.
Ir dabar...
Nebekalbėsiu, nes dar ateis vagys ir pavogs tave iš manęs.
Už jaunavedžius.
- Triskart valio! - Triskart valio!
Salomė Oteborn dainavo tą vakarą, kai mes susitikom.
Todėl maldavau tavo draugės Rozali,
kad ji įkalbėtų ją keliauti kartu su mumis.
Nė už ką nebūčiau atsisakiusi.
Ikrų nesu ragavusi jau dešimt metų.
Perteklinis turto demonstravimas.
Line, eime pašokti.
Ak, atstumtasis.
Be jų neapsieina jokios vestuvės.
Dr. Vindlšemas pasipiršo panelei Ridžvei,
kai ji dar buvo panelė Ridžvei.
Visi laikraščiai rašė, kad jie susituoks.
Bet pasirodė šis godusis eržilas, ir ji jau - ponia Doil.
Vindlšemu dėtas, atvykęs čia, nušaučiau jaunikį.
Apie kitus svečius. Linetės krikštamotė niekina Linetės turtus,
o krikštamotės slaugė Bauers jų baisiai trokšta,
kaip ir Linetės tarnaitė, vargšelė Luiza.
Tas pusbrolis Endriu - slidi žuvis.
Niekas juo nepasitiki, išskyrus Linetę.
Man regis, mes su mama - vieninteliai normalūs žmonės čia.
Linetę myli tik jos bendraklasė Rozali.
Ji - Salomės Oteborn dukterėčia. Tai ji pasirūpino, kad Salomė atvyktų čia.
- Mesjė Puaro, pašokime. - Sėkmės.
Sūpuok mane
Savo meilės lopšyje
- Puikiai atrodai, Saimonai! - Pirmyn, visi! Eime!
Ateik.
Maitink mane
Kol pasisotinsiu
Tada vesk mane
Į savo palaimintus namus Danguje
Ji surado mus ir čia.
Atsiprašau.
Deja, trečia dalis.
Pasirodo, būna du atstumtieji.
Kaip Linetė?
Ne, labai dėkoju. Ačiū. Labai gražu.
Paragaukite.
Labai gražu.
Tik pažvelk į tas dėžes.
- Jis - čia. - Kas?
Puaro.
Tai užkalbinkime jį.
Atleiskite.
Gyvatė - tavo draugė?
Geriausia draugė.
Mesjė Puaro.
Atleiskite dėl tos vakarykštės dramos.
Šįvakar pamėginsime pakartoti.
Jūs - pernelyg malonūs nepažįstamiems.
Saugokitės!
Ačiū.
- Ponia. - Atleiskite!
Aš išeiti.
Viskas gerai?
Ponia ir pone Doilai, man labai gaila.
Mes norėjome paprašyti jūsų pagalbos, Puaro.
Dėl Džekės de Belefort.
Ji sekioja paskui mus visą mūsų medaus mėnesį.
Mes su ja... Buvome susižadėję.
Ar ji jums konkrečiai grasino?
Ne, ji nieko nekalba. Ateina, sėdi ir spokso.
Atleiskite.
Čia nėra jokios bylos. Ji neįvykdė jokio nusikaltimo.
Ji elgiasi nepadoriai. Ji viską dramatizuoja.
Ji elgiasi tiesiog kvailai.
Man Džekė patiko, tai tiesa.
Bet kai išvydau Linetę, Džekė liovėsi man egzistavusi.
Vos pasisveikinus, troškau būti tik šalia jos.
Ir, laimei, ji pajuto tą patį.
Galėjau apkabint visą pasaulį.
Vietoj to, nutraukėte sužadėtuves.
Negi jis privalo visam gyvenimui likti su nemylima moterimi,
kad jos neįskaudintų?
Tai - meilė.
Šiame žaidime taisyklių nėra.
Kol kas ji neįvykdė nusikaltimo.
Bet aš pažįstu Džekę, ji tai padarys.
Ji skolinga nelieka.
Pagalvokite apie tai.
Panele.
Ar mes pažįstami?
Jei leistumėte, norėčiau su jumis trumpai pakalbėti.
Žinoma.
Na, štai.
Linetė sumokėjo krūvą pinigų detektyvui, kad manimi atsikratytų.
Ji mandagiai man pasiūlė, aš mandagiai atsisakiau.
Ponia pratusi gauti viską, ko panorėjusi.
Jos tėvas buvo beveik gangsteris.
Seniai pažįstate ponią Doil?
Susipažinome mokyklos vaidinimo metu.
"Antonijus ir Kleopatra."
Aš vaidinau Kleopatrą,
kol prieš pat premjerą mokytojas atidavė mano vaidmenį Linetei.
Man atiteko tarnaitės Šarmijan vaidmuo.
Jūs statote jaunavedžius į nepatogią padėtį.
Pradžioje taip elgiausi, nes troškau būti šalia jo.
Paskui įsidrąsinau ir leidau jiems mane matyti.
Mačiau, kaip apsiniaukia jos veidas,
o kaktoje atsiranda raukšlės.
Panele de Belefort, privalote liautis.
Kas padaryta, padaryta. Pykčiu to nesusigrąžinsite.
Jis vedė. Jis myli savo žmoną.
Saimonas myli mane.
Aš tai žinau.
Apakintas jos, jis užsimiršo.
Tokia stipri meilė niekur nedingsta.
Aš myliu jį.
Beprotiškai, kiekvieną akimirką.
Šito taip neišjungsi.
Ne veltui meilės organas - širdis.
Jei ji sustoja, mes mirštame.
O aš viena nemirsiu,
galite būti tuo tikras.
22-as kalibras.
Beveik kaip žaisliukas.
Gal sudužusią širdį
pagydys viena kulka.
Prakeikimas.
Ką, manote, mums reikia daryti? Kreiptis į policiją?
Jums leidus, mielai patarčiau.
Neabejoju, kad ponia Doil turi gražius namus.
Vykite ten.
Kurkite savo lizdą, pradėkite savo šeimos gyvenimą.
Galėtume, Saimonai.
Galėtume grįžt namo ir uždaryt vartus.
Būtume laimingi.
Tiesiog išvažiuoti?
O kaip mūsų medaus mėnuo?
Manykite, kad tokia jūsų meilės kaina.
Negi verta rizikuoti?
Labos nakties.
Ačiū.
Čionai. Neklaidžiokite.
- Ką sumanei, Saimonai? - Paskubėkite.
Šiandien juk turėjome vykti į ekskursiją?
Taip, kviečiau jus dešimties dienų kelionei iš Asuano į Filus,
tačiau pasikeitusios aplinkybės mus įkvėpė kitam sumanymui.
Taigi, kaip netoli nuo čia nutiko Mozei,
prie vandens mūsų laukia stebuklas.
- Juk negalėjau atsakyti... - Kam?
...pačiai Nilo karalienei.
"Manyje daug nemirtingų troškimų."
Bravo!
Koks gražus!
Mama, kodėl mes tokio laivo neturime?
Turi daug pinigų, Linete. Tik proto mažai.
Ir puikų skonį laivams!
Matai?
Sakiau, viskas bus gerai.
Džekė mūsų nebesuseks.
Plaukime.
Visi - į laivą!
Prašau leidimo lipt į denį.
Kaip gražu.
Atrodai tokia laiminga. Tu to nusipelnei.
Laive "Karnake" būsime mes vieni iki pat Abu Simbelio.
Dėl savo daiktų nesijaudinkite, mieloji Luiza grįš,
surinks visų jūsų daiktus ir prisijungs prie mūsų Šelalyje.
Mielai, panele.
Ačiū.
Mūsų laukia suderintas pianinas,
virėjas, perviliotas iš Kairo "Šefards" viešbučio
ir visą upę šampano.
Šampanas!
Dar nėra nei pusės vienuolikos.
Tai paskubėkime.
Viršuje - dar vienas aukštas, taip?
Sveikas, Egipte.
Visas bagažas iš viešbučio - į "Karnaką".
Mesjė Doilas.
Mesjė Doilo bagažas. Tuos tris lagaminus - prašyčiau čia.
Smūgis visai kaip Džo Dimadžijaus.
- Visiškai bevertis. - Penki, pareigūne.
- Nulis. - Penki taškai.
- Bauers, mieloji. - Laimiu dideliu skirtumu.
Puikiai.
Ant linijos.
Kas ten?
Sakyčiau, kragas. Įspūdingas.
- Jūs patraukėte mano rutulį. - Nesąžininga.
Bukai, taip nesąžininga. Iš naujo.
Jūs - sukčius. Apgavikas.
Linete, laive - sukčiai.
Bauers ir Van Skailer - apgavikės, kaip ir jiedu.
Ketrin, mano meile.
Mesjė Puaro...
Tikiuosi, atleiskite man už tai, kad pagrobiau jūsų atostogas.
Negalėjau leisti, kad liktumėte be šių linksmybių.
Man tai - garbė.
Ir tai dera su mano planais.
Nors kelionės laivu man ne itin malonios.
Turiu pasakyti...
Nors verčiau nesakysiu.
Įtariu, jog ne tik pramogai mane čia pakvietėte?
Gaila, kad negrįžome namo, kaip patarėte.
Čia nesijaučiu saugi.
Nei aš, nei Saimonas, net kai Džekės čia nėra.
Bet jūs - su draugais.
Kai turi pinigų,
tikrų draugų neturi.
Ėmiau prisiminti senus kivirčus, pavydo scenas.
Be migdomųjų neužmiegu.
Nesijaučiu saugi nė su vienu jų.
Tikėjausi, gal pastebėtumėte aplinką dėl mūsų?
Dėkoju.
Jau?
Dabar.
Matai? Temperatūra - normali.
Man taip karšta.
Juk tu - Egipte.
Man maliarija.
Jokia tau ne maliarija.
Jaučiu, kad man - temperatūra. Sugedęs termometras.
Nesugedęs.
- Ne, sugedęs. - Ne, nesugedęs.
- Aš tiesiog degu. - Tai - normalu.
Žinau.
Nemandagu kalbinti jaunąją verslo reikalais jos medaus mėnesio metu.
Netikęs teisininkas. Juk žadėjai.
Reikia vos kelių tavo parašų.
Suprantu. Tai, jog ištekėjau, keičia reikalus.
Kitą sykį pranešk iš anksto.
Viskas paprasta.
Sklypo Ceilone koncesija
ir testamento pokyčiai.
Nekilnojamojo turto Londone nuomos sutartis.
Viskas - paprasta.
Atleisk, pusbroli, juk pažįsti mane.
Dar nemačiau tokios sutarties, kurioje negalėčiau ką nors pakeisti.
Tėtis mane to išmokė.
Aš - ne toks.
Gyvenime nesu skaitęs sutarties.
Jei susitart negalima rankos paspaudimu, aš nesitariu iš viso.
Nagi, Line. Pasirašyk.
Kuo greičiau pasirašysi, tuo greičiau eisim į lovą.
Tu buvai pirmoji mano sutikta mergina,
tvirtinusi, jog moteris verslą valdo taip pat gerai kaip ir vyras, arba geriau.
Tik nesakyk, kad sutuoktinis ėmė ir pakeitė šį tavo įsitikinimą.
Eik rengtis vakarėliui, Saimonai.
Pažadu tau, ilgai netruksiu.
Koks aš nemandagus.
Skubos nėra.
Atidėkim tai rytdienai.
Virš galvos
Girdžiu muziką ore
Aukštai virš galvos
Girdžiu muzika ore
Virš galvos
Girdžiu muziką ore
Ir tikiu
Kad rojus - ten kažkur
Virš mano galvos
Lipk žemyn, Puaro.
Jaučiu bėdą ore
Noriu tikėti, kad rojus - ten kažkur
Rojus kažkur
Baisiai linksma!
Nuostabi, kaip visada.
Dėkoju.
Ponia, aš - sužavėtas.
Jūsų bliuzai - linksmi, tinkami šokiui,
tačiau juntama ir tragedijos gaida.
Tragediją sukurt lengva.
Įsivaizduoju ką nors, ką norėčiau nubausti.
O paskui įsivaizduoju juos įsimylėjusius.
Jus aiškiai domina Salomė Oteborn.
Maniau, Puaro nepasiduoda meilės kerams.
Kadaise sirgau meile.
Nuoskauda po jos liko man visam gyvenimui.
Gerų detektyvų yra daug.
Ne, netiesa. Daug yra vidutinybių.
Bet tam, kad būčiau toks koks esu,
privalau nuolat išlaikyt sutelktą protą.
Mano pilkosios ląstelės
turi gauti deguonį iš kraujo
ir nuolat būti sveikos.
Ne, meilės audras paliksiu jums.
O kaip jos dukterėčia?
Žavi panelė, ne?
Tikrai?
Aukščiausios rūšies blaivus, sistemingas protas.
Ji ir dainuoja neblogai.
Nepastebėjau.
Girdėjau, ji - Linetės klasės draugė.
Bandote nuo manęs tai nuslėpti?
- Nuo manęs? - Ką?
Rozali Oteborn, nepaprastai graži moteris,
o Bukas su ja net žodeliu nepersimetė?
Pati tikriausia pribloškianti meilė!
Sproginėjau iš noro jums tai pasakyti.
Linetė supažindino mus prieš kelis mėnesius,
ir nuo to karto nepažvelgiau į jokią kitą moterį...
Nebent tik kaip į auklę mūsų vaikams.
Ji - pati protingiausia, labiausiai stebinanti,
gyviausia moteris, kokią tik esu matęs.
Esu visa galva už ją menkesnis, bet ji mane vis tiek myli.
Tai - vienintelis jos trūkumas.
Mon ami, Bouc, amoureux...
Nori šaukti apie tai nuo stogų?
Tik kad mama negirdėtų.
Ponia Buk nepritaria jūsų sąjungai?
Jai nepatiko nė viena moteris, kurią parsivesdavau namo,
nebent tai akivaizdžiai būdavo vienos nakties nuotykis.
Ir tai, jog ji - amerikietė, nepadeda.
Jai netinka tie, kurie gimė ne Meiferyje.
Ji siunta ant Linetės už tai, kad mus supažindino.
O jos nuomonė tokia jau svarbi?
Svarbu - pinigai.
Mane išlaiko Jufemija Buk.
Mėginau uždirbti,
kad man nereikėtų jos leidimo tuoktis, tik jos palaiminimo,
bet aš to nemoku.
Visą gyvenimą
visiems norėjau būti tik pramoga.
Bet Rozali
noriu būti geras.
Paskubėkite. Laivo įgula išplaukia.
Grįš 5.00 val.
Ir nepamirškite, Abu Simbelyje į laivą įlips nauji svečiai.
- Labos nakties. - Labos nakties.
Beveik atplaukėme.
Ponios ir ponai, atplaukėme į Abu Simbelį.
Eime visi.
Niekas neliks laive. Tu irgi eisi su mumis, Luiza.
Man reikia lyginti.
Mes - senovės Egipte.
Juk tu irgi norėjai čia vykti medaus mėnesio,
kai buvai susižadėjusi.
- Kavos, ponia Doil? - Ačiū, Klere.
Kas ten?
Smėlio audra - toli, ponia.
Neverta nerimauti.
Nerandu tamsiai raudonų dažų tūbelės.
Be raudonos spalvos šio horizonto nenutapysiu.
Padėk teptukus, mama. Juk tai - Abu Simbelio šventykla.
Mūsų laukia Ramzis Didysis.
Ramzis antrasis
vedė Nefertarę, kuri buvo pirmoji ir mylimiausia jo žmona iš aštuonių.
Ant mastabos, kurioje ji buvo palaidota, sienų
jis užrašė jai kurtas eiles, kurios yra nuostabus...
- Pone, galiu? - Taip.
"Mano meilė nepanaši į nieką.
Praėjusi, ji pavogė mano širdį.
Ji - ta, kuriai šviečia saulė."
Įsimylėjęs vyras.
Išžudęs pusę Nubijos. Nuostabūs, bet nenaudingi mūrai,
suręsti tik tam, kad patenkintų despotiško pasipūtusio karaliaus ego.
Man patinka jų galvos apdangalai.
Nuostabi istorija.
Baisu, kai santuoka susaisto vienam gyvenimui.
Bet kai reikia likt kartu visą amžinybę, tai nežmogiška.
Kam tas nuolatinis cinizmas, mama?
Žmonės kuria paminklus meilei dainomis ir statulomis,
lyg poros tamsių akių apdainavimas išgelbėtų juos nuo skausmo.
Tai jį tik padidins.
Ten? Ačiū.
Nagi.
Manai, kad tu ir toji graži mergina to išvengsite?
Ne visų meilė virsta sielvartu.
Ne, tie, kam pasiseka, miršta dar vaikystėje.
Mano pareiga - apsaugoti tave.
Manai, aš nenutuokiu, ko tu nori?
Nori, kad palaiminčiau tavo ir tos merginos santuoką.
To nebus.
Rozali!
Viskas gerai?
Taip.
Daugiau jokio slapstymosi.
- Mes patys užsidirbsim. - Taip.
Sutikite naują keleivį.
Mano bateliai pilni smėlio.
Štai taip! Patinka?
Jūs nieko prieš jų porą?
Pirmas jos atsivestas vyras buvo
pasiturintis advokatas.
Tiesus, siaurų pažiūrų,
užsispyręs tapti Misūrio senatoriumi.
Paskui buvo magnatas, pirkęs salas, su karaliaus manieromis.
Dabar - Bukas, tuščiomis kišenėmis,
kuris per daug geria ir per garsiai juokiasi
iš visai nejuokingų dalykų.
Man jis patinka labiausiai.
O jūs turite vyrą, ponia?
Turėjau kelis vyrus.
Kiekvienas jų - vaikščiojanti bėda.
Ar jūs vedęs, pone Puaro?
Ši laimė mane aplenkė.
O kokia laimė neaplenkė?
Turiu savo darbą.
Turiu knygas.
Dar esu užmatęs vieną sodybą, kur, tikiuosi,
apsigyvensiu, kai išeisiu į pensiją...
Ten sodininkausiu.
Tikiuosi išvesti
naują aguročių rūšį.
Tai - nuostabios daržovės,
tačiau joms stinga skonio, o tai...
Man patinka sodresnio skonio daržovės.
Ponia.
Ką jūs iš tiesų čia veikiate, pone Puaro?
Ponia.
Juk supranti, kad po Kairo mes net už rankų nesilaikėme.
Buvau kaip nesava.
Tai kuo dabar būsi?
Kleopatra, žinoma.
Eikš su manim.
Ateik.
Dviejų karalysčių valdovė.
Ką pasakytų Kleopatra?
"Ak, Šarmijan.
Kur, manai, jis dabar?
Ar jis stovi
ar sėdi?
Ar eina?
O gal jis joja arkliu?
Koks laimingas arklys,
nes juo joja Antonijus!
Ar jis kalba?
Ar murma..."
Dieve mano.
"Kur mano senojo Nilo žaltys?"
Saugokis! Bukai!
Visi į vidų, greičiau!
Bukai, į vidų!
Į vidų!
Virš olos buvo darbininko platforma,
bet ten - nė gyvos dvasios.
Manote, kad kažkas tai padarė tyčia?
Eime, kur saugiau, balandėle.
Mažas pasaulis.
Kapitonas prisiekė, kad Džekė įlipo, kai mes jau buvome šventykloje.
Ji negalėjo to padaryti.
Žinau, kad ji kėsinosi mus nužudyti. Noriu, kad ji dingtų iš mūsų laivo.
Ji nusipirko bilietą. Iš anksto.
Mes negalime jos išvaryti.
Man nesvarbu! Ji nuolat tai daro!
Pasakyk, kiek man sumokėt, kad ji nuo manęs atstotų!
Sakyk kainą!
Nupirksiu visą laivą, jei reikės.
Nupirksiu visą šalį!
- Ponia. - Ačiū.
Ačiū.
Luiza.
Nematei mano šalio? Aš jį turėjau su savimi.
Ne, panele Mari. Aš paieškosiu.
Gerai.
Tu nevalgai kartu su mumis?
Ponia Linetė to nepageidauja.
Man patinka Linetė.
Bet įvykus revoliucijai, ji žus pirma.
Užrištomis akimis, paskutinis cigaretės dūmas, prie sienos.
Pykšt!
Koks jūs detektyvas. Mano užrašai?
Jūs paėmėte mano knygą.
Padariau kvailą klaidą, atleiskite.
Aš supainiojau ją
su savo "Edvino Drudo" tomu.
Iš jūsų rašysenos matyti,
jog konkuruojate su Dikensu.
Mesjė Puaro.
Norėjau pasakyti, kad jums nebūtina daugiau mūsų saugoti.
Džekei sveikas protas - svetimas, bet mums - ne.
Mes grįžtame namo.
Ryt iš ryto išvyksime automobiliu į Chartumą.
Tada asilais - iki laivo, o paskui - į Voud Holą
ir į savas lovytes.
Velniop tą Džekę de Belefort.
O, varge.
Išgerkime šampano, kodėl ne?
Paprastai šio gėrimo negeriu,
bet tokia proga...
Balandėle.
Mesjė.
- Taip. - Taip.
- Už kelionę namo. - Už kelionę namo.
Ačiū.
Nemėgstate laivų.
Ir šampano.
Žinojote, kad mirus faraonams, jų žmonos buvo laidojamos gyvos kartu?
Turbūt jas užkaldavo klykiančias.
Tačiau manau, buvo nors viena,
nenorėjusi skirtis su mylimuoju.
Gailitės, kad vėl susitikome?
Patinka jums ar ne, jis apie mane galvoja.
Saimonas manęs bijo.
Panele, jūs vis dar galite rinktis.
Galite sužlugdyti jam gyvenimą arba pradėti naują.
Gal tai nebus toks gyvenimas, apie kurį svajojote,
bet gal jis bus toks, kokį duos Dievas.
Meilė - dalykas rimtas, to patikėti Dievui negalima.
Pirmąją pažinties su Saimonu akimirką žinojau,
jog jei mums teks išsiskirti, aš mirsiu.
Kadaise aš irgi jaučiausi kaip jūs.
Labai ją mylėjau.
Maniau, jei neteksiu jos, mirsiu.
Ir aš jos netekau.
Kitas vyras?
Mina.
Ji važiavo aplankyti manęs ligoninėje.
Po mėnesio mane turėjo išrašyti,
bet maldavau jos atvažiuot pas mane per Kalėdas, kad pabūtume kartu.
Ji važiavo traukinyje, kuris...
Po Ketrin...
Aš tapau
tuo, kuo dabar esu.
Aš ketinau būti fermeriu.
Atleiskite, šampanas...
Atriša atmintį ir liežuvį.
Laivo įgula pasiruošusi kelt inkarą.
Jau po 12-ikos.
Įgulos laive nėra.
Aš noriu dar vieno kokteilio.
Aš pavargau.
- Ne. - Metas miegoti, mano meile.
Taip.
Išgersiu tabletę, todėl nesivargink mane žadindamas.
Neprisijungsi, Saimonai?
Mes šiandien jau mylėjomės.
- Dukart. - Tris kartus.
Saldžių sapnų, la reine Linnet.
Džeke, aš linkiu tau gero.
Tikrai.
Aš nesigailiu to, ką padarėme,
bet man labai gaila, jog aš įskaudinau tave.
Labai norėčiau, kad liktume draugėmis.
Tau vienintelei nerūpėjo mano pinigai.
Labanakt, Džeke.
Daugiau tu mūsų abiejų nematysi.
Tu negali dingti.
- Šiam vakarui pakaks, Džeke. - Taip.
Ne, pabūkite. Ji paruošė mums sceną.
Dieve, jaučiuosi toks laisvas
ir toks kvailas, kad nepadariau to anksčiau.
Manimi taip lengvai neatsikratysi, Saimonai.
Mes buvome susieti.
Širdimi ir kūnu. Aš atidaviau tau visą save.
Mes pasilinksminom kelis mėnesius.
Ar nors buvo linksma?
Prisiekiu, tavo vaizdas dabar gadina bet kokius šviesesnius prisiminimus.
Lyg bandyčiau prisimint vakarėlį po to, kai mane supykino.
Saimonai, nebūk toks žiaurus.
Mano užuojauta išseko.
Rimtai manei, kad šis pigus tavo triukas sugrąžins mane pas tave?
Esi kvaila, jei manai, kad galėsiu tave mylėti.
Abejoju, ar iš viso tave mylėjau.
Saimonai, pakaks.
Tu taip nemanai.
Ne.
Pasakyk, kad nemanai!
Saimonai?
Saimonai.
- Atleisk. - Ne, ne, ne.
Rozali, vesk ją pas Bauers.
- Greičiau. - Saimonai.
- Ne, ne.
Iškviesiu gydytoją.
Rozali!
Bauers! Slauge Bauers!
Saimonai.
Bauers?
- Ne. Ei! Viskas bus gerai. - Man labai gaila!
Man siaubingai gaila!
Dr. Vindlšemai!
Kas nutiko?
Saimonas, salone. Žaizda, regis, rimta.
Rozali, būk ten. Atvesiu slaugę Bauers.
- Taip. - Gerai.
Bauers?
- Bauers? - Bukai?
- Kas ten vyksta? - Kas yra?
Džekė. Pasiimk krepšį.
Kas atsitiko?
- Čionai. - Aš nežinau.
Džeke.
Tučtuojau čionai.
- Tvarka? - Taip, eik!
Ji šovė į mane!
Ne, negaliu. Negaliu pajudinti kojos.
Bukai, padėk man.
- Padėk man jį išvesti. - Taip.
Eime.
- Pakelk jį! - Tuoj.
Gerai.
Duosiu tau nuskausminamųjų.
Ar nuo jų man nebus blogiau, daktare?
Gal keršysi man?
Kaulas sutrupintas. Jam reikia į ligoninę.
Kvailas buvau, kam erzinau Džekę.
Kalbi tiesą. Tos kulkos tu nusipelnei.
Nepalikit jos vienos.
Ji ne...
Ji gali sau ką nors pasidaryti.
To nebus.
Daviau jai raminamųjų.
Aš pabūsiu su ja.
Gerai.
Eime. Paguldykime jį į lovą.
Atsargiai.
Dar truputį.
Štai taip.
Ramiai.
- Gerai. - Štai taip.
Tai padės tau užmigti.
O Dieve.
O Dieve...
Mirties laikas?
Prieš šešias valandas. Aštuonias, daugiausia.
Tarp vidurnakčio ir antros valandos nakties.
Jokių kovos žymių. Mirė miegodama.
Bent tiek gerai.
Ginklas buvo įremtas į smilkinį. Ten - nudegimo žymės.
Dieve...
Viena kulka.
Mažo kalibro.
Gal 22-o.
- Beveik kaip žaisliukas. - Beveik kaip žaisliukas.
Puiku. Maniau, kad ateina dieninė pamaina.
Kažkas susirgo?
Kažkas negyvas.
Linetė Doil.
Linetė?
Stokite. Ką sakote? Kaip?
Bijau, Žaklina de Belefort išpildė savo grasinimus.
Ne, negali būti. Aš visą naktį buvau su ja.
Ji miegojo čia.
Labai giliai.
Ar negalėjo ištrūkti nors trumpam?
Gal pati buvot išėjusi arba užmigusi?
Ne, nė minutei. Ne. Nė bluosto nesudėjau.
Beje, bijojau, kad ji ko sau nepadarytų,
todėl daviau jai arklišką morfijaus dozę.
Ar panelė de Belefort buvo bent trumpam jus palikusi?
- Ne. - Džekė negalėjo nužudyt Linetės.
Taip pat ji negalėjo nustumt to akmens luito ant Saimono Doilo.
Ką jūs veikėte po to, kai nuvedėte ją pas panelę Bauers?
Mes grįžom čia paimti ginklo ir užrakinti jį kur nors.
Buvau paspyrusi jį po kušete, bet grįžę jo neberadome.
- Norėjau jus pažadinti. - Aš neleidau.
Nenorėjote mano pagalbos.
Ne, liaukitės. Ji - Linetės draugė.
Nieko tokio. Jis - seklys, tegu klausinėja.
Saimonas buvo su gydytoju, o Džekė - su slauge.
Pamaniau, kad įvyko konfliktas,
ir detektyvas čia nereikalingas.
Bet pistoletas paslaptingai dingo.
Kažkas jį paėmė
tuo metu, kai vedėte poną Doilą pas daktarą,
galimai nušovė juo Linetę Doil
ir taip amžiams išskyrė jaunavedžius.
Bukai, liepkite kapitonui apieškoti upės dugną aplink laivą.
Reikia pranešti Saimonui Doilui.
Linete.
Ne!
O Dieve. Tai - Džekės darbas!
Tebūnie ji prakeikta! Nudėsiu ją!
Žaklina de Belefort - ne žudikė.
Ji šovė į mane!
Ji turi geležinį alibi visai nakčiai
nuo tos akimirkos, kai šovė į jus.
Ne.
O Dieve.
Linete.
Privalote man padėti.
Maldauju. Privalote išsiaiškinti, kas nužudė mano žmoną.
Ar įtariate ką nors?
Visi čia mylėjo Linetę.
Tačiau jūsų žmona pati prisipažino, kad su šiais žmonėmis nesijautė saugi.
Tai buvo menki kivirčai.
Nedžiūgavau, kad laive buvo jos buvęs,
varvino seilę spoksodamas į ją.
Ji minėjo kažką apie Salomę.
Kažkas ten nutiko tarp jų prieš daug metų.
Konkrečiai nepasakojo.
O kaip jūsų tarnaitė, Luiza Boržė?
Jūs susikivirčijote, ne?
Luiza kažką buvo pamiršusi viešbutyje.
Kažkokius menkniekius. Nagų laką.
Ne. Ji pas Linetę dirba jau daug metų.
Ji net buvo atsakinga už Linetės vėrinį.
- Patikrinkite, ar jis vietoje. - Prie lovos.
Ačiū, Bukai.
Jo čia nėra.
Ar matėte vėrinį, kai atėjote čia šįryt?
Aš išvydau panelę Linetę.
Negyvą.
Išmečiau padėklą ir išbėgau.
Ką ji turėjo galvoje, kai pakeliui į Abu Simbelį sakė,
jog kelionė į Egiptą buvo jūsų idėja?
Jūsų medaus mėnesiui.
Gal panelei Boržė bus patogiau likti su manim akis į akį?
Gal išveskite poną Doilą...
Ne, jei galima, norėčiau, kad ponas Doilas liktų,
kad paskui nekaltintų manęs, jog saugau paslaptį.
- Saugote paslaptį? - Oui.
Ji sužlugdė mano sužadėtuves.
Prieš metus panelė Linetė rengė vakarėlį.
Ten mane užkalbino vienas vyras,
paskui susirado mane.
Kai jis man pasipiršo, aš pasiprašiau išeit iš darbo.
Panelei Linetei to žmogaus susidomėjimas pasirodė įtartinas.
Juk aš - tik tarnaitė.
Ji surinko apie jį informaciją.
Jis turėjo skolų.
Tada ji pasiūlė jam apmokėti visas jo skolas, jei jis mane paliks.
Norėjo patikrinti, ar jis mane myli.
Jis mane paliko.
Mano labui, pasak jos.
Jei tą sumą būčiau gavusi kraičio, būčiau turėjusi savo gyvenimą.
Ką darėte iškart po to, kai palydėjote panelę Linetę?
Nuėjau į savo kajutę aukštu žemiau.
Ar buvote kitur?
Gal ką nors girdėjote ar matėte?
Atleiskite, pone.
Jei būčiau išėjusi iš kajutės parūkyti,
galbūt būčiau pamačiusi įeinantį ar išeinantį žudiką.
Tai matėte ar ne? Ką tai reškia?
Ne, taip. Aš rūkiau savo kajutėje.
Jūs spoksote į mane. Jaučiuosi...
Prašau. Juk žinote, kad moku saugot paslaptis.
Kartais elgdavausi vaikiškai, bet tik tiek.
Pasakykite jiems. Panelei Linetei nebūčiau kenkusi.
Taip, suprantama. Nusiraminkite.
Niekas jūsų nekaltina.
Žinau, kad visada rūpinaisi Linete.
O aš, savo ruožtu, pasirūpinsiu tavimi.
Gal jau pakaks? Tegu eina, vargšelė.
Juk nemanote, kad kažkas užmušė Linetę dėl jos vėrinio?
Esu matęs, kai nunuodija ir už mažiau.
Iššukuokit dugną.
Tik būkite atsargūs.
Nagi.
Tai - visi mano asmeniniai daiktai.
Tikiuosi, elgsitės apdairiai.
Pasakiškai turtinga,
ir štai tau, šaldiklyje su kumpiais.
Daugiau mirusiajai pasiūlyti negalime
šiomis aplinkybėmis.
Daktare, porai žodžių.
Jūs atvykote paminėti jų vestuvių, nepaisant akivaizdaus neabejingumo.
Nebuvo skaudu matyti ją su kitu?
Yra žmonių, kuriems negali atsakyt ne. Ji paprašė manęs.
Norėčiau paklausti apie jūsų pasą.
Jūs prisistatote daktaru Vindlšemu, bet jūsų titulas - kitoks.
- Taip. - Lordas Vindlšemas.
Paveldėtas, bet ne pelnytas.
Lordo Vindlšemo veiksmai priklauso giminės tradicijoms.
Tai, ką darau kaip daktaras, yra mano.
Ir dr. Vindlšemas keliauja po pasaulį.
Indija, Afrika.
Daug kur stinga šiuolaikinės medicinos priemonių, Puaro.
Daugelis kilmingųjų mėgaujasi savo kilmingumu.
Linetė mane erzindavo dėl to.
Sakydavo, kad nesutiks medaus mėnesį leist molio troboj.
Jūsų santykis į ją visad buvo švelnus. O į jos vyrą?
Aš jo gerai nepažįstu.
Kiek teko su juo bendraut, man nepatiko.
Logiška. Ponas Doilas mūsų įtarimą kreiptų į jus.
Į mane?
Aš visą naktį buvau šalia jo.
Taip. Suleidote jam stiprių opiatų. Jis užmigo.
Galėjote laisvai išeiti nepastebėtas.
- Ar jis prašė vaistų? - Jam labai skaudėjo.
Jūsų krepšyje rasčiau ir silpnesnių vaistų, kurių būtų pakakę.
Jūs susikūrėte sau progą.
- Nekūriau aš jokios progos. - Kaip ji drįso, tiesa?
Puikavosi su nauju mylimuoju, bet jus pakvietė it kokį šunytį.
Matyti juos abu jums buvo skaudu,
o skausmą galėjote nutraukti viena kulka.
Lordai pratę gauti ko panorėję,
- o jūs - vis dar lordas. - Ką norite, kad pasakyčiau?
Ką norite, kad pasakyčiau?
Kad suprantu, jog atrodau apgailėtinai?
Aš - ne kvailys.
Žinojau, kad aš jai buvau tik patogi partija.
Aš neprieštaravau.
Kai ji ištekėjo už Saimono,
aš rimtai galvojau apie savižudybę.
Visi manė, kad mūsų sužadėtuvės buvo šeimų susitarimo reikalas,
aristokratų žaidimai.
Liūdniausia tai,
jog aš ją mylėjau.
Linė ir Endriu vaikystėje.
Pažįstu ją nuo vaikystės.
Ar žinojote, jog šeima turėjo priešų?
Ir labai daug.
Jos tėvas turtus susikrovė nuskurdindamas kitus.
Linė darė tą patį.
Ar vakar girdėjote triukšmą?
Vienuoliktą aš jau knarkiau.
Tos sutartys, kurias davėte jai pasirašyti, jos - svarbios?
Taip. Buvo.
Mirus Linei, turtą teks perrašyti.
Galite jas parodyti?
Atleiskite. Tai - konfidencialu.
Aš reikalauju.
- Iš pagarbos mirusiajai. - Nesvarbu, aš žinau, kas jose.
Labai abejoju.
Jose pratęsiamos jūsų kaip ponios Doil turto valdytojo pareigos,
neatsižvelgiant į jos santuoką, ne?
Kas jums pasakė?
Aš - Erkiulis Puaro.
Man nereikia, kad kas sakytų. Aš turiu akis, kurios mato.
Ir smegenis, kurios mąsto. Ir jos apie jus - nekokios nuomonės.
Manote, kad aš ją nušoviau?
Ar jūs ją nušovėte?
Jos mirtis man nenaudinga, pone Puaro.
Pažiūrėkite į jos testamentą.
Pagrindinė paveldėtoja - jos krikštamotė.
Jos vyrui atiteks likusi dalis.
Mano pavardės čia nepamatysite.
O gal jūsų tikslas buvo ne paveldėti, o nuslėpti?
Jūs valdėte jos didžiulius turtus.
Kad būtų paslėptos klaidos,
padarytos ištikimo pusbrolio Endriu spekuliuojant
rinkos nuosmukio metu.
Laive tokių dalykų neįrodysit.
Jūs ketinote apgaule gauti
mažosios Linės parašą, bet jums nepavyko.
Jūs žinojote, kad anksčiau ar vėliau
jos aštrios akys pastebės jūsų vagystę,
tad pasirūpinote, kad akys nebeatsimerktų iš viso.
Dirbdamas savo darbą, pone Puaro,
dažnai turiu pervežti labai vertingus daiktus, milijonų vertės paveikslus.
Juos reikia gerai saugoti.
Todėl jei būčiau norėjęs ją nušauti,
būčiau nušovęs šituo.
45 kalibras.
Taip.
Galite eiti.
45 kalibras.
Ar jis būtų rizikavęs ir ėmęs Džekės ginklą, jei turėjo savo?
Nebūtų.
Panele Bauers, galiu sutrukdyti?
Jis nori kalbėt su manim? Aš dėlioju kampą.
Nebijokite. Gal turite vertingų pastebėjimų?
Tai bent būtų naujiena.
Ji eis viena, jei jūs nieko prieš.
Labai netgi prieš.
Norėčiau, kad jais vaišintų mano laidotuvėse.
Kai budėjote šalia panelės de Belefort,
ar ji grasino ką nors padaryti Linetei Doil?
Ne, ji grasinosi pakenkti sau.
Ji norėjo mirtinai nusigerti.
Todėl ir daviau jai daug morfijaus.
Mums pasisekė, kad turime jus.
Kiek laiko dirbate slauge?
Greit bus 10 metų.
Su ponia Van Skailer jaučiuosi lyg būčiau dirbusi 20.
Šio darbo ėmiausi vėlai.
Po to, kai praradote savo turtus.
Turtus?
Įpročių nepaslėpsi,
čia jūs svajingai kalbėjote apie triufelius ir karališkuosius krabus.
Jūsų suknelė - "Chanel",
lagaminai "Vuitton", bateliai - "Perugia".
Tai, kas buvo madinga prieš 10 metų, nudėvėta ir taisyta.
Kada paskutinįsyk ragavote ikrų, sakėte?
Daug kas neteko turtų depresijos metu.
Taip pat - dėl tėtušio Ridžvėjaus beprincipių verslo veiksmų.
Gal todėl taip sureagavote, išgirdusi apie Linetės nekilnojamojo turto Londone nuomą.
Anksčiau jis buvo vadinamas Bauersų pastatu.
Mes samdėme virš tūkstančio darbuotojų. Mokėjom gerus atlyginimus.
Dalijomės savo pinigais, kai jų turėjom.
Daugelis jų mums buvo kaip šeimos nariai.
Kai kurie paskui neberado darbo.
Taigi, taip, pasiilgau ikrų.
Bet žmonių - labiau.
Ir jūs, su savo nuoskaudomis,
užmigdėte panelę de Belefort,
galėjote laisvai išeiti
- surast ginklą ir nušaut Linetę Doil... - Ne!
Jis kalbės su jumis atskirai.
- ...kol ji miegojo. - Ponia Van Skailer.
- Netrukdykite! - Atėjo.
Nė minutės be savo panelės Bauers.
Prašau, išgerkite su mumis arbatos.
Jis ką tik apkaltino mane nušovus Linetę.
Ne.
Aš tik iškėliau versiją.
Aš prieštarauju šiam tardymui.
Kas jūs toks, kad mus tardytumėte?
Aš - dirbantis žmogus.
Esu patyręs darbininkas, jūsų ekonominių pasakų herojus.
Man nerūpi nei jos, nei jūs.
Jūs privalote surasti mano
krikštaduktės žudiką.
Aš vaikų neturiu.
Aš turėjau tik Linetę.
Jūs juk žinote, suprantama,
jog esate pagrindinė Linetės Doil paveldėtoja.
Dabar mane kaltinsite žmogžudyste?
Ne, jis visus kaltina.
Taip yra, sutinku.
Kad aš nužudyčiau savo krikšto dukterį dėl pinigų?
Aš juk išdalinau savo turtus.
Man nusispjaut į pinigus.
Nematau priežasčių šiam pokalbiui tęsti. Eime, Bauers.
Svečių palydovams šiame laive skirtos puikios kajutės. Pastebėjote?
Čia išties rūpinamasi pirmarūšiais darbuotojais.
Jis kuoktelėjo.
Lovos klojamos kasdien,
antklodės lankstomos tiksliu 45 laipsnių kampu, kaip ligoninėse.
Tačiau tą dieną, kai mes išplaukėme,
lovos buvo užklotos laisvai, neužkamšytais kraštais.
Tačiau kai išvydau panelę del Belefort,
miegančią panelės Bauers kambaryje, trečią mūsų kelionės dieną,
lova buvo paklota kaip pirmąją kelionės dieną.
Taigi, joje nebuvo miegota.
Bukai,
kur buvo panelė Bauers, kai ieškojote jos?
Ponios Van Skailer kambaryje.
Mano protas klausia...
Ši moteris iš visos širdies nekenčia klasių susiskirstymo ir materializmo,
tačiau keliauja su tarnaite?
Ne.
Jos tarnaitė - nei tarnaitė,
nei slaugė, tik palydovė.
Įvardykime to priežastį.
Meilė.
Nebijok.
Ir aš žinau.
Nebijok.
Žmonės žudo dėl meilės.
Kažką rado!
Ką?
Kažką rado upėje!
Mesjė Puaro.
Šaunuolis. Eik persirengti.
Gerai, pone.
Tavo šalis.
Bet jis dingo. Neradau jo po išvykos į šventyklą.
Tiesa. Visur jo ieškojome.
O jis patyrė nuotykių.
Jūsų šalis, su skylėmis nuo kulkų...
Jį panaudojo tam, kad prislopintų šūvį.
Sukruvinta nosinė
ir 22-o kalibro derindžeris, priklausęs Žaklinai de Belefort.
Iššautos dvi kulkos.
Skubiai grįžtam į Asuaną.
Man tai patinka.
Visas jo skvarbus dėmesys - į mane vieną.
Didysis protas - mano vienos.
Nors jūsų flirtavimas man malonus, bet jis jums nepadės.
Vos moteris parodo jums dėmesį,
pirma jūsų mintis - ji kažką slepia.
Ta, kuri su jumis taip pasielgė, gerai jus įskaudino.
Ši jūsų kaukė dengia visą veidą, tiesa?
Jūs pažinojote Linetę Doil prieš sutikdama mus čia linksminti?
Gyvenimas mus buvo suvedęs.
Jums ji nepatiko?
Aš elgiuosi mandagiai.
Mesjė Doilas minėjo, kad su auka jus siejo nemalonus įvykis.
Galbūt jis - jūsų priešiškumo priežastis?
Baseinas, Kenebankportas.
1924-ųjų vasara. Dar nebuvau įžymi.
Po koncerto tame viešbutyje nuvedžiau Rouzę pasipliuškenti prieš išvykstant.
Viena mergaitė pasiskundė savo tėčiui, kad baseine - juodaodė.
Mūsų paprašė išeiti, o man paprieštaravus, mus išvarė.
Nesu tikra, ar ji tai prisiminė. Aš prisiminiau.
1925-ųjų.
Ji - irgi.
Panele.
Ji jus pažemino vaiko akivaizdoje.
Mesjė Puaro,
jei šaudyčiau visus, išsakiusius man priekaištus
už tai, jog nesu savo vietoje,
planetą nuklotų baltaodžių moterų lavonai.
Tada Linetė buvo maža mergaitė.
Auklėta blogo tėvo.
Bet mokykloje-internate ji tapo mano drauge.
Kitoms mergaitėms parodė pavyzdį.
Jei atvirai,
Linetę buvo už ką nekęsti, kaip ir mylėti.
Mano jausmai buvo dvilypiai.
Labai atviras atsakymas.
Dėkoju jums, kad skyrėte man laiko, ponios.
Paskutinis klausimas. Man smalsu.
Jūsų skrybėlaitė. Turbano formos.
Kitos dėvint jūsų nemačiau,
bet ar tokios jau neišėjo iš mados?
Neišėjo, jei dėviu aš.
Gal malonėtumėte ją trumpam nuimti?
Nieko tokio, Rouze.
Jis nori pamatyti tai, ką jau žino.
22-as kalibras. Kaip ir tas, iš kurio nušauta Linetė Doil.
Esu jį panaudojusi, jei norite žinoti.
Du kartus savigynai ir kartą iš pykčio.
Visi šie atvejai nutiko ne vakar.
Įrodykite, jei meluoju.
Pone Puaro.
Mesjė.
Dabar - labai netinkamas metas, ponia.
Nors jūs čia - detektyvas,
bet aš radau štai ką.
Gulėjo mano stalčiuje,
akimi į viršų, it trynys.
Juk žinote, kad aš jo nevogiau.
Ne. Ir žudikas neabejojo, kad grąžinsite.
- Ačiū. - Nebent...
- Puaro. - Nebent kas?
Nebent paėmėte vėrinį tyčia, kad nukreiptumėte įtarimus nuo savęs.
Įkalčius lengvai galima išmesti į upę.
Vėrinio radimas atkreipia visų dėmesį.
Kuriems galams mano motinai žudyti Linetę?
Bukai, pats sakėte, kad mama pyko ant Linetės už pažintį su mergina.
Linetė supažindino jūsų sūnų su moterim, nekeliančia jums pasitikėjimo, ne?
Patikėkite, jei kulka man padėtų susidoroti su sūnaus prastu skoniu,
į panelę Doil jos tikrai nepaleisčiau.
Mama, liaukis, tai nepadeda.
Galbūt. Bet aš mačiau jūsų tobulus peizažus.
Jūs - kantri moteris, atkakliai siekianti savo tikslo.
Kuri itin kruopščiai suplanavo mano patekimą į šį laivą,
gal tam, kad nukreiptų įtarimus kita linkme?
Tai - asmeninis reikalas.
Ir akivaizdus, ponia.
- Pakaks. - Pakaks, išties.
Aš pateiksiu jums kito,
slapto savo užsakymo išvadas ir tada išties pakaks.
Slapto užsakymo? Kokio?
Ką tai reiškia?
Mama?
- Mesjė. - Madmuazele.
Ponios, prašom prisijungti.
Bukai.
Turiu jums prisipažinti.
Kai susitikome prie Gizos piramidės, sakiau jums, kad atostogauju,
bet iš tiesų turėjau kai ką ištirti.
Ką?
Jus.
Jūsų motinos, ponios Buk, prašymu, kuri, sunerimusi, atsiuntė man telegramą.
Mano mama? Sunerimusi?
Mano užduotis buvo sekti Oteborn ponias
ir nustatyti pramogų verslo moters, užkariavusios jūsų širdį,
charakterį ir tinkamumą.
Kaip tu šitaip su manim?
Aš - tavo motina. Esu padariusi dar ne tai.
Stebėdamas jas,
turėjau išklausyti itin didelę porciją bliuzo muzikos,
kuri, mano didelei nuostabai, man labai netgi patiko
ponios Oteborn atliekama. Man tai nebūdinga, bet patiko.
Štai kodėl jūs atsidūrėte prie Gizos.
Kaip sakėte, "netyčia".
Atleiskite man.
Man reikėjo priversti tave pamatyti, kokia ji iš tiesų.
Pasakykite jam, detektyve.
Aš pasakysiu, Bukai.
Stebėdamas Rozali Oteborn,
peržvelgęs jos sąskaitų knygas...
Taip, suprantu, prašau man atleisti.
Ką?
...galiu pasakyti, kad ji dažnai lošia, ir dažnai laimi.
Geria mažai, dosni arbatpinigiams, sąžiningai moka atlyginimus
ir mokesčius, tiksliai iki cento.
Ji - stropi ir tiesmuka.
Versle ji - tikra virtuozė.
Nors pianinu skambina, deja, mėgėjiškai.
O jos netikra motina gausiai išgeria dukart per savaitę ar dažniau.
Rūko įvairios sudėties cigaretes.
Įtariu, jog bent jau dvi jos santuokos nebuvo...
Teisiškai nutrauktos, spėju.
Bet ji - nepaprastai nuostabi asmenybė.
Kol kas nežinau, kas nušovė Linetę Doil.
Bet tikrai žinau štai ką...
Rozali Oteborn yra negrįžtamai pamilusi jūsų sūnų ir yra už jį doresnė.
Ji ne tik puikiai tinkama, ji - tikras perlas.
Ar nepakako to, jog mes - laimingi?
Aš ja nepasitikiu. Nepaisant detektyvo išvadų.
Aš ją myliu. Juk tai turi turėti reikšmės.
Kodėl turėtų?
Korintiečiai klydo.
Meilė nėra nei kantri, nei gera.
Ji pavydi, ji puikuojasi ir jai nusispjaut, jei kas nukenčia.
Ji - pikta, irzli, neatleidžia jokių nusižengimų,
ir, dėl Dievo, ji nuvilia.
Kaip veidas sensta, meilė blėsta.
Jis labai nori jūsų palaiminimo, bet jam jo nereikia.
Kaip man nereikia atitikti jūsų reikalavimus.
Ar jūsų.
Aš irgi turėjau progą stebėti jus.
Norite žinoti mano išvadas?
Jis - įkyrus, tuščiagarbis, pasipūtęs,
ne veltui vienišas.
Nepakenčiamas, varginantis, pagyrūnas,
menkas egocentriškas keistuolis.
Kaip jūs drįsot?
Pasitraukite.
Panele, prašyčiau.
Panele Oteborn, turiu jums paaiškinti.
Prašau. Leiskite man atsiprašyti.
Ar kas nors kartoja taip dažnai savo pavardę kaip Erkiulis Puaro...
Patvirtinta.
Čia - Luiza Boržė.
Nepanašu, kad ji nuskendo.
Į vandenį ją išmetė jau negyvą.
Ją tikriausiai įtraukė variklio mentės.
Nužudyta ji buvo laive.
Maždaug prieš valandą.
Pinigai.
Sutepti krauju.
Luiza Boržė užsiminė,
kad galėjo pamatyti sprunkantį žudiką.
Jei taip, galbūt ji paprašė pinigų už tylą.
Šantažas.
Tik žudikui reikėjo, kad ji nutiltų amžiams.
Gerklė perrėžta švariai. Ašmenys...
Trumpi.
Labai aštrūs. Kaip...
Kaip skalpelio.
Tu!
Tu jas nužudei!
Savo skalpeliu!
Jis nužudė Luizą!
Ji matė, kaip jis spruko iš Linės kajutės.
Tu visą šį laiką melavai.
Linetė neturėjo tavimi pasitikėti.
Nuolat jai sakiau, jog tavo firma vilioja iš jos milijonus.
Žudike!
Užmušiu tave!
Ei, liaukitės!
Šalin!
Ei!
Prašyčiau pagarbos!
Kiek dar žmonių turės mirti, kad jūs ką nors padarytumėte?
Kol spirginot mane, žmogui perrėžta gerklė.
Jis stengiasi.
Tegu stengiasi labiau,
antraip visus mus uždarys į Egipto kalėjimą.
Jei nepasakysit, kas žudikas, pasakysiu aš.
Ne.
Jis pernelyg stipriai mylėjo Linetę.
Puikus motyvas.
Patylėkite ir leiskite Puaro dirbti.
Bet kuriuo atveju, ryte priplauksime uostą.
O dabar, manau, saugiausia bus, jei visi liksime savo kajutėse,
užsirakinę.
Ji buvo susižadėjusi.
Parašysiu jam
ir pranešiu, kad ji... mirė.
Sužadėtuvės buvo atšauktos, bet, manau, jis norės tai žinoti.
Labai padoru iš jūsų pusės.
Siaubinga. Visa tai - siaubinga.
Kas galėtų taip pasielgti?
Juk turite versiją, mesjė Puaro.
Tiesa?
Turiu apklausti paskutinį asmenį.
Visu greičiu!
Kad neleisčiau, jog mano simpatija
užgožtų blaivų protą šiame tyrime,
noriu paprašyti jūsų būti šios apklausos liudininku.
Kaip seniai pažinojote Linetę Doil?
Aš - įtariamasis?
Kiek laiko pažinojote Linetę Doil?
Žinau jūsų triukus.
Esu ne sykį matęs šį spektaklį sėdėdamas toje stalo pusėje.
Seniai.
Mes nebuvome artimi, tiesiog pažįstami.
Mano tėvai jos tėvus laikė sau lygiais, todėl augdami
lankėmės tuose pačiuose vakarėliuose ir bučiuodavomės su vieni kitų draugais.
Jūs nesugausite manęs, nes aš nieko nepadariau.
Taigi, klauskite ko tik norite.
Kur jūsų lietpaltis?
Kodėl nepažadinote Linetės, kai buvo pašautas Saimonas?
Puaro.
Nereikia.
Šovė į jos vyrą.
Kaipmat pajutote užuojautą buvusiam Luizos Boržė sužadėtiniui.
Iškart panorote pranešti jam apie ją.
Tačiau Linetei tokios užuojautos nepajutote.
Maniau, ji jau bus užmigusi.
Ji pati sakė, kad išgers tabletę.
Paistalai!
Dieve, man buvo taip džiugu su jumis susitikti, Bukai.
Bet jūs man meluojate.
Į akis!
Ir verčiate mane jus pulti.
Kas atsitiko? Jis nušovė Linetę?
Ar tai darėte kartu su Rozali?
Ne, ji - sąžininga. Nesinaudotų vogtais pinigais.
Jūs tai padarėte vienas.
Ne.
Jūs vienas grįžote į svetainę, kur radote ginklą.
Tada nuėjote į Doil kajutę, kad praneštumėte Linetei apie Saimoną.
Ji miegojo. Jūs pamatėte vėrinį. Ir jūs susigundėte.
- Bet ji pabudo, todėl nušovėte ją. - Ne, netiesa. Ne taip...
Tik Luiza Boržė pamatė jus išeinant ir pareikalavo pinigų.
O jūs perrėžėte jai gerklę.
Ne, aš nežudžiau...
Nužudyti du žmonės! Vien tam, kad nelauktumėte mamos leidimo vesti,
ir jums pakaktų tik jos palaiminimo.
Aš nieko nežudžiau.
Aš neradau jokio ginklo. Šito nebuvo.
Ne, jūs nieko nežudėte.
Linetės Doil žmogžudystei buvo rimtai ruošiamasi.
Ją reikėjo suplanuoti, pavogti šalį.
Jos nežudėte, bet į Doil kajutę nuėjote
ir pamatėte negyvą Linetę.
Jūs pirmas iš visų sužinojote, kad ji nužudyta.
Tačiau vietoj to, kad kviestumėte pagalbą,
jūs pavogėte vėrinį.
Po to, kai pasakiau, jog bus apieškotos visų kajutės, jūs bandėte jį grąžinti.
Bet netyčia pamatėte Luizą Boržė, kažko reikalaujančią pinigų.
Jūs matėte, kaip jai perrėžė gerklę.
Jūs matėte jos nužudymą.
Jūs žinote, kas nužudė Luizą?
Bet negalėjote to pasakyti neprisipažinęs apie vagystę,
todėl paslėpėte vėrinį motinos kajutėje. Manėte, kad jos juk niekas neapkaltins.
O pats tylėjote.
Tik ant lietpalčio užtiško Luizos kraujo.
Jei...
Jei prisipažinsiu, jei pasakysiu...
Būsite nubaustas už vagystę. Sėsite į kalėjimą.
Prarasiu Rozali.
Ji jus myli.
Aš negaliu...
Negalite leisti žudikui likt laisvėje vien todėl, kad norite save apsaugoti.
Aš norėjau jums pasakyti.
Aš galvojau tik apie tai...
Galvojau tik apie tai, kokie būtume laimingi.
Galėtume pabėgti ir susituokti.
Niekam neįsipareigoję. Laisvi.
Kvailys!
Kvailai pasielgiau, žinau.
Su kuo matei ją?
Buvote prastas draugas, Puaro.
Kodėl mokėte mane būti doru?
Su kuo?
Jūs niekad nesuprasite,
ką žmonės gali padaryt dėl meilės.
Nagi!
Ne.
Mon ami, Bouc.
Bukai?
Išgirdau šūvius.
Girdėjau šūvį.
Kas vyksta?
Ar sugavote jį?
Puaro, ar sugavote tą, kuris tai padarė?
Kas yra?
Ar kas nors sužeistas?
Nebuvau matęs laimingesnio žmogaus už jį,
kai jis buvo su jumis.
Jis man sakė, kad tikėjosi, jog ir jūs tapsite laimingas.
Kad pavargsite būti kietaširdžiu detektyvu.
Ir tapsite žmogišku.
Aš nenoriu, kad jūs taptumėte laimingas.
Aš noriu, kad surastumėte tą, kuris tai padarė.
Jis nušautas iš tavo ginklo.
Ginklas buvo jo!
- Aš buvau čia! - Jo ginklas!
- Aš buvau čia. - Ne, aš netikiu.
Jūs irgi čia buvote, matėte mane. Pasakykite jai.
Tai tiesa. Jis buvo čia.
Ne.
Mano pistoletas buvo mano lagamine, kajutėje ir...
Kodėl palikote savo ginklą, kai laive siautėja žudikas?
Todėl...
Kad ryte atplauksim į uostą.
Jei vietos policija pamatys juodaodį su ginklu,
mane nušaus vietoje, be teismo.
Jūs neįvykdėte
nė vienos savo pareigos.
Kaip jo draugas.
Tikrai neįvykdžiau.
Linetė Doil.
Luiza Boržė.
Bukas.
Dabar aš jo nenuvilsiu.
Žudikas yra čia.
Ir liks čia.
Panelė Oteborn - teisi. Aš mėgstu kalbėti.
Man reikia auditorijos.
Esu kupinas tuštybės.
Man patinka, kai žmonės, išgirdę, kaip išsprendžiu bylą, pasako:
"Matėte, koks protingas Erkiulis Puaro."
Tačiau dabar atiduočiau viską
už vieną pokalbį
su Buku.
Treptelėjęs koja, pasakyčiau: "Tokie kaip Linetė Doil
yra apsupti neapykanta ir pavydu,
kaip musių debesimi, nuolat zyziančiu."
O jis pasijuoktų iš manęs.
"Tuomet imkitės savo protingų žaidimų", pasakytų.
"Uždavinėkite klausimus, kol nuskambės teisingas."
"Kas norėjo jos mirties?
Kas?"
Paklausęs, suprasčiau.
Taip, Bukas tai pasakė man per vėlai.
Įsimylėjęs žmogus padarys bet ką.
Meilė verčia mus elgtis neatsargiai. Skubotai.
Nukrenta akmens luitas, skubotai.
Nužudoma Luiza, iš nevilties. Bukas nušaunamas.
Maniau, kad žinojau, kas nušovė ponią Doil.
Pusbrolis Endriu Kačadurianas.
Nes jis bandė tai padaryti Abu Simbelio šventykloje,
kur, apimtas nevilties, jis netyčia aptiko tą luitą.
Tada jis išvydo šansą. Tikėdamasis, jog luitas paslėps jo nuodėmes,
jis nustūmė jį.
Nežinau, kas man užėjo.
Aš nemąsčiau.
Pamačiau juos apačioje.
Ir ačiū Dievui, kad nepataikiau.
Žinokite visi,
aš jos nenušoviau. Nebūčiau to padaręs.
Aš ją mylėjau.
Aš jos nežudžiau!
Ne, jis nežudė.
Linetės Doil nužudymas nebuvo skubotas. Jam buvo metodiškai pasirengta.
Apgalvotos smulkmenos, laikas, kulkos, alibi.
Bet kieno?
Ir vėl kreipiuosi į Buką.
Kodėl nutapėte jį su žaliu lietpalčiu?
Ant piramidės jis buvo su raudonu.
Dingo mano raudoni dažai.
Juos pavogė
Linetės Doil žudikas.
Jos vyras, Saimonas Doilas.
Aš?
Absurdas.
Kaip? Juk juk buvo sužeistas.
Taip, į jį buvo šauta. Tuo neabejojame.
Bet nesame tikri, kada.
Ir ką jis veikė tomis akimirkomis po to, kai, mūsų manymu, buvo pašautas.
Sakykime,
ponia Doil sakė, kad jis supyko ant Luizos dėl kažkokio nagų lako,
kurį ji paliko viešbutyje. Kodėl jam tai rūpėjo?
Nes ponia Doil nagus lakavosi kraujo raudonumo laku,
kurio jam reikėjo.
TAMSIAI RAUDONA
Vietoj lako, jis pavogė ponios Buk raudonų dažų tūtelę.
Jis taip pat nesitikėjo, kad žmona pakvies detektyvą.
Todėl dėl visa ko jis mane užmigdo. Jis įsiūlo man taurę šampano,
ir aš krentu į gilų miegą svaigstančia galva.
Apkvaitintas, kad jis galėtų veikti.
Panelę Oteborn, jūs matėte, kaip iššovė ginklas.
Matėte Saimoną susmunkant.
Pridėjęs kruviną nosinę sau prie kojos. Tada jūs jį palikote.
Nes vedėte Džekę pas slaugę.
Žudikas paliktas vienas.
Jam tereikia kelių akimirkų. Jis čiumpa pistoletą.
Nubėga į žmonos kajutę.
Saimonai...
Ir nušauna ją į smilkinį.
Linetės Doil žaizdos kraštai apanglėję.
Jų nebūtų, jei jis būtų panaudojęs dingusį šalį.
Šalis buvo panaudotas, kad prislopintų kito šūvio garsą.
- Kas nutiko, Bukai? - Nelaimingas atsitikimas.
Jis grįžta,
čiumpa šalį, kurį buvo paslėpęs.
Juo apvynioja ginklą ir iššauna sau į koją.
Po to įdeda vieną kulką, kad mums radus ginklą,
matytume, jog buvo iššauta du, o ne tris kartus.
Tada suvynioja ginklą į nosinę ir šalį,
ir įmeta viską į Nilą.
Ir pasiruošia sutikti daktarą Vindlšemą.
Ji šovė į mane!
Negaliu pajudinti kojos.
Užsitikrinęs alibi, išvengėte įtarimo. Pasirūpinote, kad įtariamųjų būtų daugiau.
Paskatinote pakviesti ne šiaip šeimos narius ir draugus,
bet būtent tuos, kurie su žmona turėjo rimtų nesutarimų.
Net apie pramogas pagalvojote.
Visa tai užmaskavote vyro rūpesčiu.
Įtarimai smigo į visas puses, išskyrus jūsų.
Jūs - beprotis.
Kad šaučiau į save ir kažkaip užmuščiau Luizą ir Buką?
Jis teisus.
Jis negalėjo jų užmušti.
Jis jų ir neužmušė.
Antrą ir trečią žmogžudystes įvykdė jo bendrininkė ir,
kaip manau, viso šito sumanymo autorė.
Žaklina de Belefort.
Buvusi ir esama jo meilužė.
Ji juos supažindino, sekė juos, erzino šiame laive.
Šovė tuščiu šoviniu į Saimoną.
Visa tai tam, kad užtikrintų abiems nenuginčijamus alibi.
Sielvartaujantis jaunas vyras, paveldėjęs žmonos turtus,
paskui gali vesti savo mylimą moterį.
Kurią jis visad mylėjo.
Luiza Boržė, paklausta, ar ką nors matė, atsakė labai keistai.
"Jei būčiau išėjusi iš kajutės parūkyti, galbūt būčiau pamačiusi žudiką."
Nei taip, nei ne, nes tai buvo užmaskuota užuomina Linetės žudikui,
kuris buvo šalia.
Saimonui Doilui.
Kuris suskubo patikinti, kad pasirūpins Luiza.
Ir pasirūpino.
Ištaikęs progą, Saimonas nusiuntė žinią Žaklinai,
įspėdamas apie šį naują pavojų.
Pasakęs, kur surast ginklą.
Tada, kai Bukas...
Kai Bukas suprato, kas nužudė Luizą, Saimonas sušuko...
Nagi!
...įspėjimą savo bendrininkei,
kuri iššovė Bukui tiesiai į gerklę.
Jam nespėjus atskleisti Žaklinos de Belefort.
Tu nušovei mano sūnų?
Tu už tai mirsi.
Rouze, liaukis.
Prisiekiu.
Kaip galite juo tikėti?
Jis neturi jokių įrodymų.
Tiesa. Turiu tik iš upės ištrauktą ginklą, nuo kurio nuvalyti pirštų atspaudai.
Bet su juo buvo dovanėlė.
Nosinė.
Šiltame Nilo vandenyje kraujo spalva virsta ruda.
Tame pačiame paslaptingame vandenyje tamsiai raudoni dažai virsta
rausvais.
Koks protingas Erkiulis Puaro.
Kuris labiau to norėjo - jis ar jūs?
Jis troško turto.
Aš troškau jo.
Pinigų jums nereikėjo.
Bet jam atsakyti negalėjote.
Sugalvojote tokį planą, kurio jis sumanyt nesugebėtų.
Saimonai, ką darysim?
Bėkim.
Jie mus sučiups. Ir išskirs.
Nešdinkimės iš laivo ir bėkime.
Greičiau.
Palauk, Saimonai. Duokš man.
Paklausyk.
Mums pavyks.
Bėkime dabar, būkime stiprūs.
Mes galim būt stiprūs.
Aš tave myliu.
Apgailestauju, kad tapote tokia turtinga.
Tai greit galiu pataisyti.
Šiek tiek pasiliksime.
Eime.
Mane dabar suims?
Ne.
Jei jos reikalus sąžiningai užbaigsite
ir grąžinsite, ką esate paėmęs.
Grįšite į Londoną, daktare?
Londone man nėra ką veikti.
Vakarų Afrika.
Ten gal bus daugiau naudos iš manęs.
Gaila, kad pamačiau jus dirbantį.
Galbūt...
LONDONAS PO ŠEŠIŲ MĖNESIŲ
- Iki, Sidai. - Ačiū už vakarą.
Iki pasimatymo.
Perduok muzikantams, dar viena daina ir repeticiją tegu baigia.
Atsargiau, pone.
Kai gyvenimo audra
Siaučia
Būk su manim
Kai gyvenimo audra
Mes nedirbam, bičiuli.
Siaučia
Būk su manim
Kai pasaulis
Mane mėto
Kaip laivą
O, taip
Audringoje jūroje
Būk
Su manim
Vertė Egidija Tučkuvienė