Mor.
Far.
Bingo.
Bluey.
- Okay, hun sover. - Hvad vil du se i aften?
Ser I tv, når vi er gået i seng?
Bluey, ikke igen. Gå nu i seng.
- Jeg vil ikke. - Ærgerligt, knægt.
Hvorfor skal vi sove? Hvorfor kan vi ikke være oppe hele natten?
Fordi det er sådan, det er.
Jeg vil sørge for, at det ikke skal være sådan.
Det kan blive svært. Folk kan lide at sove.
Så smider jeg alles senge ud.
Så sover de nok bare på sofaen.
Så smider jeg også sofaerne ud.
Det lyder hårdt. Du får brug for en god nats søvn.
- Ja. Godnat. Vent, nej. - Kom. Jeg læser en historie for dig.
- Hun kan ikke gøre for det. - Det ved jeg.
- Kan du hjælpe mig? - Jeg har en idé.
Vent, er det en dårlig idé?
- Mor? Er du sur på mig? - Nej, min ven, det er okay. Kom.
"Der var engang en landsby."
- Er du sikker på, du ikke er sur? - Nej, du skal bare sove.
- "Og i landsbyen ..." - Hej, hej!
- Unicorse! - Åh, nej, ikke Unicorse.
Dette afsnit af Bluey hedder "Unicorse"
Flyt jer. Pas på hornet. Hvad læser du?
- Det er et eventyr ... - Gab.
Her, læs den her. Der er en enhjørning på.
- Den læser jeg ikke. - Okay, så gør jeg det.
"Det ... var ... en ... banden."
- Gid jeg kunne læse. - Unicorse?
Bluey har lidt svært ved at falde i søvn -
så vi vil prøve at tage den med ro.
Det bliver svært med mig her.
- Bingo sover. - Det blæser jeg på.
Kan du og din veninde ikke bare smutte?
Jeg går ingen steder, skat.
- Jeg hedder Chili. - Undskyld, Cilli.
- Chili. - Billy. Jeg sagde det jo.
- Ud. - Må Unicorse ikke nok blive?
Han er verdens mest irriterende enhjørning.
Skyldig.
Men jeg kan få ham til at være sød. Det lover jeg. Ikke sandt, Unicorse?
- Næh. - Hør ikke på ham. Kom nu.
Okay, men vi skal læse den her bog, ikke din.
- Det kommer du til at fortryde. - "Der var engang en landsby."
"Og i landsbyen gik alle barfodede rundt."
Unicorse. Jeg kan ikke se siden.
- Hvorfor skulle jeg tage mig af det? - Jeg glemte hans regel.
Hvis du er i vejen for ordene, kan mor ikke læse.
- Hvorfor skulle jeg tage mig af det? - Fordi historier er gode.
Min historie var god. Der var en enhjørning med. Det er der ikke der.
Og slutningen er trist. Hun er bare ...
Ødelæg nu ikke slutningen.
- Hvorfor ikke? - Fordi Bluey ikke har hørt den.
Hvorfor skulle jeg gå?
Jeg forsøger jo at få dig til at være en artig Unicorse.
Okay. Fortsæt, Milly. Jeg skal ikke ødelægge slutningen.
- Hvor hun laver sko. - Unicorse.
"En dag besluttede dronningen at gå ud af sin bærestol og gå rundt."
"Ombestemte mig. Vent, ombestemte mig igen. Jo, forresten. Ikke i dag."
- Op, ned, op og ned. - Unicorse, du opfører dig dumt.
Det gør du også nu.
- Skal vi fortsætte? - Ja.
"Så dronningen gik et par skridt og trådte på en torn. Av!"
Det der er ondt. Hvad ville du føle, hvis du trådte på en torn?
Jeg ville bare danse.
Du ville ikke danse, du ville græde som hende.
- Hun skulle måske have sko på. - Unicorse.
"Dronningen opdagede, at hele kongedømmet var fuldt af torne."
- "Hvad skulle hun gøre?" - Lave sko.
- Bluey. - Jeg ved det.
- Unicorse, hvad er din livret? - Et barn.
Driller bare. Friturestegt kylling.
Okay, se her er lidt kylling.
- Tak. Det er sødt af dig. - Så kan vi fortsætte.
"Da fik dronningen en ide. Hun ville dække hele riget i læder."
"Så ville ingen nogensinde træde på tornene igen."
"Så hun gik i gang med arbejdet."
Hele dagen og natten arbejdede dronningen -
med at dække riget læder."
Kan du tygge med munden lukket?
Ja, det kan jeg. Selvfølgelig.
- Tak. "Dronningen ... - Men det tillader jeg ikke.
- Nu er det nok. Jeg går. - Vi ses, Willy.
- Vent, nej. - Jeg orker ikke mere.
- Jeg ordner det, mor. Unicorse. - Min ryg. Nakken. Begge to.
- Jeg slog dig bare på skulderen. - Ring til min advokat.
Bluey, det er godt, du prøvede, men du kan ikke forandre Unicorse.
Du har nok ret.
Jeg tror ikke, at man kan forandre nogen.
Hvad kan man ændre?
Vi kan holde op med at lade Unicorse forstyrre os.
- Jaså? Hvordan? - Vi kan måske ignorere ham.
- Han er svær at ignorere. - Vi prøver.
"Dronningen kunne ikke gøre mere. Hun var for træt."
Nu kommer han. Husker du det? Ignorér ham bare.
- Er du Willy Heeler? - Jeg hedder Chili Heeler.
- Mor. - Ja, undskyld.
"Så sagde hofnarren til dronningen:"
'Deres Majestæt, i stedet for at dække hele kongeriget læder -
kan De vel bare dække Deres fødder?"
Hold op med at læse. Det her er alvorligt.
- En af jer karatehuggede min klient. - "Karatehuggede"?
- Bluey. - Ja, undskyld.
"Så dronningen skar to små stykker læder og lavede sko af dem."
- Hallo, jeg taler til jer. - Ja, lyt til ham.
"Nu kunne folk gå, hvor de ville -
og tårnene stak dem ikke."
- Hold op med at læse. - Unicorse, jeg klarer det.
Pas på, knægt. Ellers prikker jeg til dig.
- Okay, som din advokat ... - Nu kommer jeg.
"Og så levede de lykkeligt til deres dages ende."
- Skal vi lade dem være? - Ja, jeg er træt.
Nu er du i knibe.
Ja!
Tekster: Elisabeth Berg