Bluey, tygg med munnen lukket.
- Unnskyld, pappa. Jeg glemmer det. - Det gjør ikke noe.
- Bluey! - Unnskyld.
Hvis du ikke hører på meg, hører du kanskje på...
- En enhjørning! - Hva skjer, tjukkaser?
Ja, Enhjørning, Bluey tygger med åpen munn.
Og så? Jeg tygger med åpen munn hele tiden.
Se.
Spiste du en flått fra din egen man?
- Ja! - Æsj!
Vet dere hva, unger? Ikke hør på Enhjørning.
Hva? Hvorfor ikke?
Fordi du er en gris.
Du pusser ikke tenner, spiser ikke grønnsaker.
Og du dusjer ikke.
- Gris. - Det er derfor vi liker han.
Han blåser i at han er det.
Jeg er fornøyd med meg selv. Hvorfor skal jeg endre meg?
God morgen, blå bjørner.
- Hvem er det? - Det er mora vår.
- Jeg skal gifte meg med mora deres. - Hva?
- Slutt. Hun er gift allerede. - Hvorfor skal jeg bry meg?
Det hadde du gjort hvis du visste hvem hun var gift med.
Han er en veldig flott fyr.
Ikke like flott som meg. Se.
Hei, søta! Når skal vi gifte oss?
Jeg er flott.
- Aldri, vil jeg si. - Hei, se på meg først.
- Er det chilisaus? - Det er søt chilisaus.
- Vil du ha litt? - Fristende, men nei.
Du har visst aldri pusset tenner,-
børstet hår eller dusjet i hele ditt liv.
Du prøvde i hvert fall. Nå er det best du går ned.
Nei. Ikke stopp.
Jeg går ingen steder før mora deres og jeg er sammen.
- Hurra! - Pokker.
Hva sa hun? Tenner, kamme og dusjas?
- Ta en dusj. - Ok. Vis meg hvordan det gjøres.
- Ok. Bli med oss. - Greit!
Saken er at jeg gjør dette mot meg selv.
Jeg vet ikke hva det står. Jeg kan ikke lese.
Det er tannkrem.
- Skal jeg spise det? - Nei. Den gjør tennene dine rene.
Hva er denne knappen til? Drep den. Drep den.
Det er iskaldt! Herregud!
Det holder. Du får hornet.
Kanskje selvforbedring ikke er din greie.
Hør her, Enhjørning, ingen vil spise brokkoli.
- Bortsett fra meg. - Du må bare.
Men hvorfor må jeg det?
Fordi du vil gifte deg med mamma, og hun elsker brokkolispisere.
Ok. Da gjør vi det.
- Klar? Gå og snakk med mamma. - Ok. En flått først.
Nei, nei. Du kan ikke spise en flått foran mamma.
- Er det forstått? - Ok. Forstått.
- Forstått, pappa? - Hva har det med meg å gjøre?
Ja. Hva har det med han å gjøre?
Hei! Beklager, søta. Jeg mener, kjære.
- Jeg mente ikke å skremme deg. - Det går bra.
Jeg gikk nettopp ut av dusjen og pusset tennene.
Jeg lurer på om du vil dele litt brokkoni med meg?
- Brokkoli. - Jeg mener brokkoli.
Jeg må innrømme at du har pyntet deg.
Og jeg elsker den lille sløyfa di. Ok, ja, jeg deler. Kjære vene!
Vent. Nei. Kom tilbake.
Det kunne gått litt bedre.
- Pappa! - Hva?
- Beklager, jeg kunne ikke dy meg. - Det er ikke din feil, Enhjørning.
- Nei, det er hans. - Min?
Hans. Jeg forstår ikke. Det var jeg som spiste flåtten.
- Enhjørning, du er ei dukke. - Han kontrollerer deg.
Den var god.
- Ja. - Pappa.
Du er ei dukke. Jeg skal vise deg. Si noe samtidig som han.
- Ok. Vi sier "glo". Klar? - Klar.
- Glo. - Glo.
- Ser du det? Pappa sa det etter deg. - Han var bare sen. Prøv igjen.
- Glo. - Glo.
Han tuller bare. Det er derfor jeg liker han.
- Pappa, fortell han sannheten. - Ok.
Du er ei dukke, og jeg styrer deg. Beklager.
Nå gjør han det igjen.
Det er sant. Har du sett på beina dine?
Hva mener du, sett på beina mine? De er helt normale.
Livet mitt er en løgn.
Ja. Og én ting til.
- Hei. - Dette kan bli pinlig.
- Hva gjør dere? - Det han vil gjøre.
Noen synes synd på seg selv.
Noen? Du er noen. Jeg er ingen.
- Er dere klare? Gå. - Hei.
- Hva skjer? Det føles rart. - Jøss, det er fantastisk.
Vet du hva som er bra med å være ingen?
Du er alle.
Jøss!
- For en sprø dag. - Ja.
Jeg har tenkt. Hvordan vet du at du ikke er ei dukke?
- Ikke vær dum. God natt. - God natt.
Det var en rar drøm.
Tekst: Tone Hansen