Mamă !
Tată !
Bingo !
Blue !
O să vă povestesc cum a fost când am vrut să-l eliminăm pe Rusty.
Era ziua unui copil. Nu mai știu a cui.
Jucam crichet.
Hai, Bingo ! Bravo !
- Cine lovește ? - Eu.
Apropiați-vă cu toții !
E comic.
Aruncă mingea, Blue !
- Eliminare ! - Frate !
- Cine n-a lovit încă ? - Rusty.
Rusty, tu lovești.
- Tată, putem juca prinsa ? - Poftim ? Crichetul e mai amuzant.
Dar lovești o minge pe iarbă, atât.
Crichetul nu înseamnă doar atât.
Știi ceva ? Îl eliminăm pe Rusty, apoi jucăm prinsa.
- N-o să reușești niciodată. - Cred că pot.
- Da. Rusty ! - Patru !
Vezi ?
- Pot să arunc cu efect ? - Sigur, dle Heeler.
Nu știam că lui Rusty îi plăcea mult să joace crichet.
Juca toată ziua cu fratele și cu sora lui.
- Mi-o dai să o prind ? - Încă nu. Am aproape 50.
Când nu erau și ei, juca singur.
- Bună lovitură ! - S-a dus departe.
- Gata, Snickers ! - Puștiul se pricepe !
Îi place aruncarea în unghi. Stripe, noi mergem la Galion Pointe.
Tu trimiți una în lateral, îl momești să prindă.
Planul era bun, dar nu știam că acolo e bucătăria lui Rusty.
Fugi !
Întoarce-te !
A fost o motivație bună să exersăm lovitura în unghi.
N-am avut nicio șansă.
Da, Rusty !
Trebuia să folosim atacul combinat.
Dă-mi-o mie ! M-am săturat de aruncările tale slabe.
- O dau cu efect, Rusty ? - În regulă, domnule Heeler !
Stripe, aruncă spre crăpătura aceea !
Da. Bună ideea.
Stripe nu putea trimite cu efect,
dar, dacă trimitea pe crăpătura aceea, Rusty n-avea șanse.
Nu știam însă că atunci când tatăl lui Rusty era plecat,
mergea acasă cu amicul lui Jack, iar asta era curtea lui.
- A reușit ! - Nu e drept.
Rusty a jucat mult la Jack acasă în anul acela.
Se pricepea să joace pe teren accidentat.
Da !
Îi făcea față lui Stripe oricând.
Cum ?
Cum a reușit să o lovească ?
Oricine lovește are un punct slab.
E timpul pentru un atac ritmat.
Punctul lui slab era ritmul.
Mai sunt cinci, Rusty.
Uneori juca cu colegii fratelui lui mai mare.
Unul dintre ei era Tiny.
- E foarte rapid. - Am reușit !
- Dar nu avea curaj să lovească. - Cine urmează ?
Dar, într-o bună zi...
Eu ?
A fost !
Rusty, poți bate tu, dar nimeni nu te va cruța.
Nu jucau cu o minge de tenis.
Foloseau o minge de crichet.
Sunt duri.
Poate ar trebui să aștepți până mai crești.
Rusty nu voia să renunțe, dar se temea de Tiny.
Într-o zi, a sosit o scrisoare.
Mamă, uite o scrisoare de la tata !
"Digger, credeai că e cald în nord de Crăciun. Să vezi aici !"
"E caniculă !"
"Ne vedem în curând. Mi-e dor de voi. Tata."
- În scrisoare e un PS pentru tine. - Îl poți citi ?
"Tiny pare să aibă ritm."
Are.
"Aș vrea să fiu acolo, să joc cu tine."
Dar acum nu pot.
Când vei crește, te vei confrunta cu lucruri mai dificile.
Ai două opțiuni, să te retragi și să renunți.
Cine bate ?
Sau să faci un pas în față și să lovești cu putere.
Privește mingea și ai grijă de surioara ta.
Te iubesc. Tata.
Tatăl lui Lucky n-avea nicio șansă.
Măi să fie !
- E ora prânzului ! - Ura ! Prânzul !
- Nu. Rusty, încă una ? - Bine.
Rusty ar mai fi bătut de cincizeci de ori.
Iubește crichetul.
- Ți-am zis că nu-l elimini. - Hai, Pat ! Pentru demnitate, acum !
Tatăl lui Lucky a trimis mingea cu toată forța.
Rusty o putea trimite în săptămâna viiitoare, dacă voia.
Dar, în schimb...
Am prins-o !
I-a trimis-o surorii lui.
Ai prins-o !
E ora prânzului.
- Mulțumesc, dle Heeler. - Mulțumesc, tatăl lui Lucky !
E-n regulă, Rusty.
- Te-am eliminat. - Știu. Nu pot să cred !
Ce bine ai prins-o !
Asta înseamnă jocul de crichet, puștoaico !
Traducerea: Miruna Andriescu