- Ce îți trebuie, Bingo ? - Alea.
La ce îți trebuie manșetele de pahare ?
- Fac copii. - Bravo !
Eu o să am copii când mă fac mare ?
Poate. Depinde dacă vrei copii.
Cum e să ai copii ?
E cam greu de explicat.
Vreau să știu.
- E minunat, dar e și... - Tata !
Bună, micuțo !
- Te joci cu mine ? - Mă uitam la cursă.
Australianul se descurcă bine.
Dar pot să mă și joc cu voi în timpul ăsta.
De-a ce vreți să ne jucăm ?
- De-a copiii ! - Poftim ?
Eu sunt mama, tu ești tata. Și trebuie să-i cânți copilului.
Copii, vorbiți pe rând.
Eu mă ascund și te iau prin surprindere.
- Te împușc cu asta. - Mama și tata lor.
- Ai înțeles ? - Am înțeles.
Episodul acesta se numește "Surpriză !"
- Strig "gata" când sunt gata. - Bluey, stai puțin.
Ea e Copernic. Trebuie să o adormi.
Nicio grijă.
- Nu. Trebuie să îi cânți. - Bine.
Dormi, puișorule
Ce de biberoane am de spălat !
- Gata ! - O scot la o plimbare.
Bine. Să-i cânți în continuare.
Când bate vântul
- E o zi minunată. - Dormi, puișorule
Pot să-l caut întâi aici pe Bluey.
- Hai, băiete ! - Surpriză !
Bluey !
Nu te aud cântând.
Când bate vântul Pătuțul se leagănă
Când se rupe craca Pătuțul cade
și cade pătuțul, cade copilul
- Aici sunt la adăpost. - Bine. Mă ascund iar.
Stai ! Bluey !
- Ai adormit-o pe Copernic ? - Da. Poftim.
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
- Mă duc să mă uit... - Am mai făcut niște copii.
Îl culci pe Jocernic și o înveți pe Dellerina pe bicicletă ?
- Bingo... - Mă cheamă Otarya.
- Otarya... - Sunt gata !
Bluey, nu te joci și tu același joc cu noi ?
Nu !
Bine.
Pe Copernic să-l lași la grădiniță.
Huța, huța, puișor În pătuțul din copac
Așa, dă din pedale. Da, te țin, te țin.
Aici e locul perfect pentru grădiniță.
Să verific că nu sunt țicniți pe aici. E liber.
- Gata. Să nu muști pe careva. - ...atacă.
Acesta e momentul decisiv.
Hai, băiete !
Da, stai așa.
...la mijlocul traseului.
Haide ! Bine, vin.
E cineva ?
Surpriză !
Am ajuns la adăpost !
Ai uitat să o iei pe Copernic.
- Dormi, puișor - Competiția e dură.
Ceilalți îi suflă în ceafă.
Nu știu cum o să scape.
Bluey, încerc să cresc niște copii.
Sclipește, steluță mică Oare ce ești tu acolo ?
Bluey ! Așa e când ai copii.
Nu-l va opri atâta lucru.
Cu tot cu pătuț
Am mai făcut un copil.
Otarya, dar îi scoți ca pe bandă rulantă.
Mă duc să mă ascund.
Bluey, mi-ai face viața mai ușoară dacă ne-am juca același joc.
Dar Chucky mi-a împrumutat pistolul doar pentru azi
și îmi doresc să mă joc de-a surpriza.
Bine.
- El e Finucane. - Dă-mi-l să-l culc.
Nu, el trebuie să ajungă la spital.
Serios ? Nu se simte bine ?
Nu, nu i se potrivește bine capul cu corpul.
- Vezi ? - Da.
Să caut o manșetă de pahar mai mică ?
- Nu ! - Bine. Nicio problemă. Dă-mi-l.
Poftim, Finucane.
- Spitalul e lângă televizor ? - Nu. E sub copac.
Bine.
Poftim. Sunt și eu aici, lângă tine, micuțule.
- Trebuie să vorbești cu el. - Bine, așa fac.
Uite, ai propriul pat. Boierie !
Scuză-mă.
Ai o problemă cu capul.
Și cu corpul. De fapt, cu capul și cu corpul.
Dar asta nu o să te oprească. Știi de ce ?
Pentru că ai o mulțime de frați și surori care să te ajute,
iar eu și mama ta te sprijinim în toate.
Fiindcă suntem o familie, iar tu ești totul pentru noi.
- Bingo, cum îl cheamă pe ăsta ? - Finucane.
Finucane.
- Nu ! - Nu te teme, tata.
Sunt sora lui Finucane. Am eu grijă de el.
- Tu du-i pe restul la grădiniță. - Serios ? Ești sigur ?
- Nu ne mai jucăm jocul tău ? - Nu, nu-mi mai trebuie.
Așa e cu copiii, Finucane. Mereu îți fac surprize.
Bună, mama !
Bluey ! Ce surpriză plăcută !
- Bandit ! - Am zis să trec pe la voi.
Cât mă bucur să te văd. Poftește ! Bandit !
- Te-am auzit. Bluey ! - Bună, tata !
- Vino. Bingo e în spate. - Arată bine casa.
Mulțumesc. Și tata era aproape să o vândă.
Când o să uiți de asta ?
E cineva ?
Nu e nimeni. Ciudat !
Nu se poate...
Traducerea: Raluca Dragomir