Máma!
Táta!
Bingo!
Bluey!
Děcka, musíme jít!
- Ale proč? - Máme se potkat s Judo v parku.
Jestli si nepohneme, přijdeme pozdě.
Můžeme ještě počkat?
- Proč? - Proto.
- To není důvod. Kde máš čepici? - Nevím.
Najdi ji. Za minutu odcházíme.
Je minuta takhle dlouhá?
Spíš takto.
- Máš vyčištěné zuby? - Jo.
Ukaž.
- Kdy sis je čistila? - Včera.
- Ok, jdi si vyčistit zuby. - Ou.
No tak. Budu ti to počítat. Tři, dva, jedna, teď!
Bingo, balíček!
Hej! Bluey čepice, Bingo zuby.
- Jen to musím doručit. - Co doručit?
- Gekona! - Ale ne.
- Jupí! - Jupí!
Tato epizoda se jmenuje "Sticky Gecko".
Pojď za mamkou, gekonku.
Pořád ti měřím čas, Bingo!
Ale já ho musím chytit.
- Jdi si vyčistit zuby, chytím ho. - Dobře.
Ne, ty si najdi čepci. Geckyho chytím já.
Pořád počítej!
Nemůžu ji najít.
- Koukala ses? - Jo, všude.
- Tady je. - Jo!
No tak, Gecky.
Co to děda říkával, když byl voják?
- Pospěš si a počkej. - Pospěš si a počkej.
Bingo, zuby!
Jo!
- Áah! - Promiň!
- Jsi v pořádku? - Ano, jsem.
Teď mi pomoz z úklidem.
Proč musím pomáhat?
No dobře.
Kdo chytá Gecky?
Já!
- Můj banán! - Vezmu ho.
Tady je!
Díky, Bluey!
Fuj! Pastové!
Musíte být za minutu před dveřmi.
Můžu mít čepici jako děda?
- No, Bluey... - Prosím?
Dobře. Jdi a vezmi si odznak, ale pospěš si!
Promiň!
Čas na kolečkové brusle!
- Mami, Gecky! - Promiň!
No tak, Gecky!
Stop! Jedna minuta. Dobrá práce. Pojďme.
Jen si nasadím brusle.
- Bingo, na to není čas. - Ou!
Dobře, nasadím ti je.
- Ne, musíš mi měřit čas. - Dobře.
Připravit, pozor, start.
A nemůžeme jít dřív, než Gecky spadne.
Trochu mu pomůžu, jo?
Našla jsem odznak!
Vezmeš prosím tu hokejku? Musím dostat Gecky dolů.
Dobře.
Zajíc jde okolo zahrady.
Ne, ne, znovu.
- Podívejte, co jsem našla! - Chattermax!
- Bluey, hokejka! - Nenašla jsem ji!
Podívala ses? To je jedno.
Dej mi to.
No tak! Fakt to lepí!
Gecky nemá rád spěch.
- Hotovo! - Máš je opačně, zlato.
Fakt? Tak znovu.
Bingo, už není--
- Au! - Mami, viděla jsi moji čepici?
Mám toho dost!
Do parku nepůjdeme. Zůstaneme tady.
Takže nikam nejdeme?
Ne! Zůstaneme to navždy.
- No tak! Ven, ven, ven! - Nechápu to.
Odcházíme!
Dobře. Jen si musím najít čepici.
Dveře. Jsou přímo tady.
Musíme pouze skrze ně projít.
Proč musíme jít teď?
- Protože nechci přijít pozdě. - Ale proč?
Protože to není ohleduplné.
Především vůči mámě Juda.
Není s ní zábava, když nejsi dochvilná.
Proč?
Myslí si, že je to neslušné.
- Jen moc dlouho trvá dostat se ven. - Proč?
- Nezáleží vám na dochvilnosti. - Proč?
Protože se soustředíte na zábavu.
A proto jdeme do parku.
- Judo už si s tebou chce dlouho hrát. - Proč?
- Protože jsi fajn holka. - Proč?
Protože jsem z tebe fajn holku vychovala.
Proč?
Protože z fajn holek jsou fajn dospěláci.
Jaké ona. Je vlastně moc milá.
Proč?
Když ses narodila, udělala nám pět lasagní.
Moc to pro mě znamenalo.
- Taková chci být taky. - Proč?
- Protože chci, abys byla šťastná. - Proč?
- Protože tě miluji! - Ale proč?
Prostě proto.
To není důvod!
Dobře, vyhrála jsi!
Co se děje Bluey? Proč nemůžeš vyjít ze dveří?
Jsem nervózní kvůli Judo.
Chápu.
Už jsem ji dlouho neviděla.
Buď statečná, jo? Jako tvůj děda.
Pozor!
Dopředu, pochod! Šup! Šup!
- Stop! - Co?
Ou, tik!
Byla to minuta?
Přesně tak.
Ty vůbec nevíš, jak dlouhá minuta je, že?
Ne.
To musí být hezké.
To je Máma Judo. Jde pozdě.
Žádný spěch, děti.
Mám hlad.
Banán.
Mám tě.
Překlad: Michaela Muselíková