Anya!
Apa!
Bingo!
Bluey!
Gyerünk, gyerekek, indulnunk kell! Igyekezzetek.
- De miért? - Vadóccal találkozunk a parkban.
Ha nem igyekszünk, elkésünk.
Lehetne, hogy ne menjünk még?
- Miért ne menjünk? - Csak úgy.
- Az nem indok. Hol van a kalapod? - Nem tudom.
Akkor keresed meg. Egy perc múlva indulunk.
Egy perc ilyen hosszú?
Inkább ilyen.
- Megmostad a fogad? - Aha.
Mutasd.
- Mikor mostad meg? - Tegnap este.
- Akkor menj fogat mosni. - Ó!
Gyerünk! Mérem az időt. Vigyázz, kész, rajt!
Bingo, csomag!
Hé! Bluey a kalapod, Bingo fogmosás!
- Csak muszáj ezt odaküldenem. - Mit?
- A ragacsgyíkot. - Ne már!
- Éljen! - Éljen!
Ennek a résznek a címe: A ragacsgyík
Gyere anyucihoz, gyíkocska!
Még mindig mérem az időt, Bingo!
De el kell kapnom gyíkocskát.
- Moss fogat. Elkapom a gyíkot. - Jól van.
Nem, te keresd a kalapod. Majd én kapom el a gyíkot.
Mérd az időt!
Nem találom.
- Kerested már? - Igen, mindenütt megnéztem.
- Ott van. - Ja, tényleg.
Gyerünk, gyíkocska!
Mit is mondott nagypapa katonakorában?
- Siess és várj! - Siess és várj!
Bingo, fogmosás!
Ja, igen!
- Ááá! - Bocsánat!
- Nem esett bajod? - Nem.
Jó. Segíts összerámolni.
Jaj, miért kell segítenem?
Ú, rendben.
Ki kapja el gyíkocskát?
Ú, majd én.
- A banánom! - Hozom!
Itt megy!
Kösz, Bluey!
Fúj! Fogkrémízű!
Indulás! Egy perc múlva mindenki legyen odakint.
Hordhatom úgy oldalt fölhajtva a kalapom, mint a nagypapa?
- Jaj, figyelj, Bluey... - Légyszi!
Na jó. Hozz egy jelvényt, de gyorsan!
Bocsánat!
Itt a görkorim!
- Anya, gyíkocska! - Bocs!
Gyerünk, gyíkocska!
Stop! Ó, egy perc. Ügyes vagy. Akkor indulás.
Csak felveszem a görkorimat.
- Bingo, arra nincs idő. - Ó!
Na jó, majd én feladom rád.
- Nem, te mérd az időt! - Jó.
Vigyázz, kész, rajt!
És addig nem indulhatunk, amíg gyíkocska le nem esik.
Figyi, majd én segítek neki, rendben?
Találtam jelvényt!
Szuper. Bluey, megkeresnéd a hokiütőmet? Leszedem a gyíkot.
Oké.
A nyuszi megkerüli a kertet.
Nem jó, na még egyszer.
Nézd, kit találtam! - Locsogi!
- Bluey, a hokiütő! - Nem találtam!
Kerested egyáltalán? Na, mindegy.
Add csak ide! Majd Locsogi segít.
Gyerünk! Nem jön le ez az izé!
Gyíkocska nem szeret sietni.
- Kész! - Fordítva vetted fel, kicsim.
Tényleg? Akkor újra kezdem.
Jaj, Bingo, erre nincs...
- Aúúú! - Anya, nem láttad a kalapom?
Oké, ebből elég!
Nem megyünk a parkba. Itthon maradunk!
Akkor nem megyünk sehová?
Nem! Itt maradunk örökre.
- Ebből elég! Gyerünk! Kifelé! - Nem értem!
Indulás, de azonnal!
Jó, jó. Csak nincs meg a kalapom.
Az ajtó. Itt van előttünk.
Csak ki kell lépnünk rajta. Olyan egyszerű.
Miért kell most indulni?
- Mert nem akarok elkésni. - De miért?
Mert nem szép dolog másokat megvárakoztatni.
Főleg Vadóc anyukáját.
Fel szokta húzni az orrát, ha elkésünk.
De miért?
Úgy gondolja, hogy udvariatlanság.
- De órákig tart mire elindulunk. - Miért?
- Mert ti nem indultok időben. - Miért?
Mert csak a játékkal foglalkoztok.
Épp ezért megyünk a parkba.
- Vadóc rég akar játszani veled. - Miért?
- Mert kedves kölyök vagy. - Miért?
Mert sokat foglalkoztam veled, hogy ilyen kedves kölyök legyél.
Miért?
Mert a kedves kölykökből kedves felnőttek lesznek.
Mint Vadóc anyukája. Ő aztán szuper kedves.
Miért?
Amikor megszülettél, öt lasagnét sütött nekünk.
Nagyon jól esett nekem.
- Ilyen embernek akarlak nevelni. - Miért?
- Azt akarom, hogy boldog legyél. - Miért?
- Mert szeretlek! - De miért?
Csak úgy.
Az nem indok!
Na jó, te nyertél!
Mi a baj, Bluey? Miért nem bírsz kilépni az ajtón?
Félek találkozni Vadóccal.
Értem.
Rég találkoztál már vele.
Csak légy bátor, oké? Mint a nagypapád.
Vigyázz!
Előre! Lépés! Indulj! Hopp! Hopp! Hopp!
- Stop! - Tessék?
Jaj, jaj, jaj, klikk!
Egy perc volt?
Nagyjából.
Fogalmad sincs, mi az az egy perc, igaz, drágám?
Nincs.
Az jó lehet.
Vadóc anyukája az. Késik.
Akkor ne rohanjatok, gyerekek.
Éhes vagyok.
Ú, banán.
Megvagy!
Felirat: Felföldi Edit