Máma!
Táta!
Bingo!
Bluey!
BLUEY
Juhú!
Hezky jedeš, Bluey.
Pojeď, Bingo.
Jak ještě daleko?
Teď jsme vyjeli.
Bolí mě nohy.
Opravdu tě bolí, nebo jenom tak kňouráš?
Fakt mě bolí. Už dál nemůžu.
-Bingo, zmrzlinářské auto! -Zmrzlina!
Tento díl se jmenuje "Piggyback"
-Ale ne, mají zavřeno. -Ach ne.
Stejně bych vám nic nekoupil.
Tati.
Vezmeš mě na záda?
Zvládneš jít sama. Jdeme jen k řece a zpátky.
-To je ale moc daleko. -Není to daleko.
Proč musíme jít pěšky? Proč prostě nemůžeme jet autem?
Protože to je dobrá rozcvička.
Když už fakt nebudeš moct,
-vezmu tě na záda. -Dobře.
-Pojeď, Bingo, dáme závod. -Ne, ty vždycky vyhraješ.
Jen jeď, Bingo. Popoženu tě.
-Dobře, u táty bude cílová čára. -Jo, dobře.
-Připravená? -Jasně.
Turbo.
-Vyhraju. -Hej.
Cílová čára, cílová čára.
-Hej, cílová čáro, vrať se! -Počkej, cílová čáro!
-Jedeme, Bingo! -Cílová čára, cílová čára.
Hurá! Vyhrály jsme!
To byla dobrá rozcvička.
Tak jo. Jdeme dál.
-Už mě vezmeš na záda? -Zvládneš ujít ještě krok?
Ne, to už nezvládnu.
-Hele, Bingo, podívej. -Dobře.
To je rodinka housenek.
Jé, ahoj, housenky.
Jdou na procházku.
Zajímalo by mě, jestli je taky bolí nožičky.
Ale ne! Ta paní je přejede.
Promiňte! Dejte pozor na housenky.
-Děkuju. -Uf.
Už tam budeme, děti.
Mami, potřebuju vzít na záda. Už nevládnu ani krok.
Bingo, můžeš tohle vrátit té mamince?
Dobře.
-Hotovo. -Hodná holka, Bingo.
Bingo, ještě tě bolí nohy?
Ano.
Škoda. Chtěl jsem pár těch šišek dát mamince.
Dojdu pro ně.
-Bingo, pomoz mi. -Chviličku.
-Díky, špunte. Máma miluje šišky. -Ó.
-Už mě vezmeš na záda? -Ještě ne.
Ale moje nohy už nechtějí jít dál.
Pták odpaďák!
Ty jeden drzoune!
-Bingo, vybafneme na mámu a tátu. -Dobře.
-To je ale klidná procházka. -Jo, je tu takový klid.
-Dostaly jste nás! -Vy malé ještěrky!
Pojďte sem!
Ještě jednou!
Až půjdeme zpátky.
-Jak daleko ještě k řece? -Moc ne. Tak pojďte. Jdeme dál.
Ale já už dál nemůžu.
-Co takhle zahrát si na vozíky? -Jo, vozíky!
Jen do toho. Hyje!
-Já tě předjedu, vozíku. -Ale ne! Pomůžu ti, koníku.
Vyhrála jsem!
To byla dobrá rozcvička. Uf!
Můžeš mě vzít chviličku na záda?
Ne, to bys přišla o spoustu zábavy dole na zemi.
Jako co třeba?
Tati, dáme si závod k bublináři.
-Dobře. Bingo. Můžeš to odstartovat? -Jo!
Připravit, pozor, zeď!
Já jsem neřekla teď, řekla jsem zeď.
-Cože? Zeď? Bingo! -Ach, Bingo!
Připravit, pozor, tetička!
Hej, vraťte se! Neřekla jsem teď, ale tetička!
Ale ne, už zase.
-Připravitpozorteď. -Cože?
Pojď, Bingo, k řece už to není daleko.
Ach, Bingo.
Potřebuju vzít na záda.
-Víš, čeho jsem si všimla? -Čeho sis všimla?
Všimla jsem si, že když si hraješ, tak tě nohy tolik nebolí.
Aha.
-Toho si taky můžu všimnout? -Jasně. Sleduj.
Perníček!
Utíkej, utíkej, rychle jako větříček. Mě ale nechytíš, jsem totiž Perníček.
No tak, stůj, Perníčku malý.
Vypadáš k nakousnutí.
Utekl jsem stařence, tobě pláchnu taky.
Utíkej, utíkej, rychle jako větříček. Mě ale nechytíš, jsem totiž Perníček.
No tak, stůj, Perníčku malý.
Jsem přátelská liška. Chci ti jen něco říct.
Utíkej, utíkej, rychle jako větříček. Mě nechytíš, jsem totiž Perníček.
Aha, už jsme u řeky.
Dokázal jsi to, Perníčku.
Došel jsi až k řece. Dobrá práce.
Tak naskoč. Vezmu tě domů na zádech.
Určitě tě bolí nohy.
-Ne, ty se mě jen snažíš sníst. -Co?
Utíkej, utíkej, rychle jako větříček. Mě nechytíš, jsem totiž Perníček.
-To poběží až domů? -Vypadá to tak.
-Rychle, bando, utíkejte za ní. -Jo, dobrá rozcvička.
Vypadá to, že nohy už ji nebolí.
-Chtěl jsem ji vzít na záda. -No, někoho vzít můžeš!