Máma!
Táta!
Bingo!
Bluey!
Proto té záchodové víle napíšu dopis.
No, jinak by se nic nezměnilo.
-Oranžová, tati. -Jejda!
Tati, ty jsi jel na oranžovou!
Jo, to jsem jel.
-Copak jsi ji neviděl? -Jo, viděl.
Oranžová znamená zpomalit a zastavit.
Proč jsi nezpomalil a nezastavil?
Tohle byl výjimečný případ.
Aha, dobře, tati.
-Jsi ty výjimečný? -No, trochu.
A jsem já výjimečná?
Muffy, jsi to nejvýjimečnější dítě na světě.
Aha! Zajímavé.
-Otevřete dveře! -Dobře. Už jdu.
-Ahoj! -Ahoj, Muffinko.
Otři si nohy, zlato. Je tam―
Já nemusím, teto Chilli. Jsem výjimečná.
Dobře?
-Ahoj, Chilldo. -Proužku.
Venku je docela bláto.
Tento díl Bluey se jmenuje "Knihovna".
-Ahoj, Bluey. Ahoj, Bingo. -Ahoj, Muffinko.
-Na co si hrajete? -Na knihovnu.
Já jsem knihovnice. Tohle je můj stůl. Mám razítko a počítač.
A tady je výdejní okénko, odkud si bereš knihy.
-A tady je pak zase vrátíš. -Aha!
Tato cedulka říká, že nemáš rušit ostatní.
A to je vše.
Počkat. Tady jsou knížky.
-Páni! -Pššt!
-Můžu taky hrát? -Jasně. Seženu ti čtenářský průkaz.
Dobře!
Pššt!
Jen tě vyfotím. Dívej se sem a usměj se.
Výborně.
Čekám, až bude hotová.
Tak, hotovo.
Já chci růžový!
Pššt!
Čtenářské průkazy jsou oranžové.
-Ale já chci růžový! -Dobře, udělám ti růžový.
Klidně si vyber nějaké knihy. Jen buď potichu.
Dobře.
-Ó. -Knihy!
Je tady Kočičí četa!
Kočičí četa!
Ticho, Muffinko!
Nebojte se! Jsme tu pro vrraši ochranu! Mňau.
Muffinko! V knihovně nemůžeš jezdit na kole!
-Jo, můžu! -Brm, brm!
Přestaň! Vypni to!
Hej!
Je mi líto, zákazníku. Tady máš průkaz, Muffinko.
-Jé, růžový! -Ano, je růžový.
Teď si můžeš půjčit, kterou knihu chceš.
-Já chci 3D knížku! -Ne!
Tu nedostaneš, Muffinko!
Ale, víš...
-Tati! -Ano, Muffy?
-Bluey mě nenechá si hrát. -Aha.
-Bluey! -Ano, mami?
Můžete do hry zapojit i Muffinku, prosím?
My ji zapojily, ale hraje to špatně.
Každý si hraje po svém, Bluey.
-Ať si Muffinka hraje, jak chce. -Dobře.
-Tady máš. -Hurá! Vrr!
-Píp. Píp. -Takže, Muffinko...
-před vypůjčením knihu namarkuješ. -Dobře.
Podle pravidel můžeš namarkovat nanejvýš tři knihy.
Muffinko, to je příliš mnoho knih.
Můžu si hrát, jak chci.
No jo, zapomněla jsem.
-Dobře děti, vítejte u Čtení s dětmi. -Jo!
Akorát už nezbyly žádné knihy; Muffinka si je všechny vypůjčila.
Zebry jsou pruhované!
Ale ještě jsem u táty našla tuhle, akorát v ní nejsou obrázky.
-Aha. -Bylo nebylo, nějaká slova...
Kočka!
A pak tam bylo ještě víc slov?
-Slon! -Pššt!
Lev má hlad!
Poppy!
Je mi líto, děti, ale má dovolené se takhle chovat.
Pozor, návštěvníci knihovny! Končí vám výpůjční lhůta.
Prosím, vraťte knihy tady do okénka. Děkuju.
-Ty taky, Muffinko. -Ne, já si je nechám!
Ty z knihovny si nemůžeš nechat.
Když je nevrátíš, nikdo si je nemůže půjčit.
Ostatní je vrátit musí, ale já si je můžu nechat.
Proč si je ty můžeš nechat?
Protože jsem to nejvýjimečnější dítě na světě.
A dost!
Můžeš dělat hluk, půjčit si všechny knihy, dokonce i jíst děti.
Ale ty knihy musíš vrátit, jinak to hraješ špatně.
Už uběhl nějaký týden, ale nezmizelo to.
-Copak, bando? -Muffinka si hraje špatně.
Bluey, už jsme o tom mluvili. Muffinka si může hrát, jak chce.
Ale my si hrajeme na knihovnu a ona nechce vrátit knížky.
Říkala, že nemusí dodržovat pravidla.
Aha.
A řekla proč?
Protože je prý nejvýjimečnější dítě na světě.
Aha, dobře.
Hned se vrátím.
-Kočičí četa! -Ahoj, Muffy.
Hej!
Řekl jsem, že jsi nejvýjimečnější dítě.
Ano?
-Ale nejsi. -Aha.
Tedy, pro mě a pro mámu jsi. Milujeme tě nejvíc na světě.
-Ale asi nejsi výjimečná pro všechny. -Dobře.
Takže musíš dodržovat stejná pravidla jako ostatní, ano?
-Dobře, tati. -Díky, špunte.
Bluey, hádej co?
-Co? -Už nejsem výjimečná.
Hurá!
Můžeme si zase hrát na knihovnu? Slibuju, že vrátím knížky.
Jo!
Ó!
Pššt!
-Konec. -Jo!
Bavila ses s nimi dobře, Muffy?
-Jo. -Výborně.
-Můžeme si doma hrát na knihovnu? -To zní dobře.
Oranžová. Radši zastavím.
-To se ti povedlo, tati. -Díky, princezno.
Překlad: Eva Pečenková