Máma!
Táta!
Bingo!
Bluey!
Dobrá, třído, dnes vás čeká něco mimořádného.
-Co je to? -Co je to?
Bluey a Kenzie se budou brát.
-To teda ne. -To teda ne.
-Setkáte se s kamarády! -Hurá!
-Teď běžte tam, kde se scházíte. -Jo!
Mio!
Bluey!
-Postavíme vílí zahrádku? -Dobře, pojďme.
-Kapitáne! -Mackenzie!
-Budeme si hrát s loďkami z kůry? -Dobře.
Tento díl se jmenuje "Barky Boats".
-Mio, chceš vidět, jak umím hvězdu? -Tak ukaž.
-Páni! Ty jsi trénovala? -Koukni na mě.
-Pojď, dáme si závody. -Tak jo.
-Udělám přehradu. -Ta je dobrá.
No jo, ta bude rychlá.
Ahoj Mio. Ahoj Mio. Ahoj Mio!
-Jé, ahoj Kapitáne. -Co děláte?
Jdeme s Bluey stavět vílí zahrádku. Co děláte vy?
Hrajeme si s loďkami z kůry.
-Tak to jo. Bavte se. Pa. -Měj se, Mio.
Tak už to pusť!
Jo! Koukni, jak pluje!
Znovu!
Hele, Mackenzie, nechceš Bluey pomoct s vílí zahrádkou?
-Ne! -Dobrá.
Postavíme ji tady.
Tohle bude most.
Tohle budou stromy.
-Kolik ti je? -Dvanáct.
-Ty jo. Umíš řídit auto. -Ještě ne.
-Kdy půjdeš do velké školy? -Příští rok.
-Jsi z toho nervózní? -Ne, bude to super.
-Umíš psát slova? -Jo.
-Napíšeš dopis vílám? -Jasně.
-Tak mluv. -Dobře. "Milé víly...“
-Ahoj. -Mackenzie, co ty tady děláš?
To on mě přinutil sem jít.
-Vysvětli to. -Já...
Říkal jsem si, že by tu mohla být dobrá kůra na loďky.
-Žádná tu není, takže... -Říkal jsem ti to!
-Pojď, jdeme. -Mějte se.
To bylo o fous.
Tak. "Milé víly, táta koupil trávu, ale byli v ní mravenci.
Nemohl najít prášek proti mravencům a máma na to:
Kde jsi ho nechal?‘ A on říká...“
Koukni. Byla by z toho dobrá loďka?
Asi jo.
-Dáme ji rychle Mackenziemu? -Ne!
No tak, Bluey, dáme si závody.
-Zadržuj tu vodu. -Dobře.
-A žádné utíkání. -Jasně. Nevím, co mě to napadlo.
-Ahoj. -Promiň, Mackenzie!
-Co ty tady děláš? -Přinutila mě sem jít!
Mohla by se vám hodit tahle loďka.
-Díky, ta je dobrá. -Zas tak dobrá není.
-Je víc dobrá než ta tvoje. -Není.
-Můžu najít lepší. -Já ti pomůžu.
Dobře.
Hned jsme zpátky.
-Hej! -Hej!
Kde máte kamarády?
Utekli nám.
Božínku.
-Nemají nás rádi? -Jistěže mají.
Ale někdy je těžké být dvanáctiletým.
-Jak to myslíš? -Ukažte, dejte mi ty lodičky.
Něco vám ukážu. Zadržujte vodu.
Byli jednou dva šestiletí kamarádi, klidně si pluli,
neměli žádné starosti.
Oslavili sedm, pak osm,
devět, deset, jedenáct, pak...
Už to neudržím!
-Pozor! -Dvanáct!
Vyrazili za dobrodružstvím.
Držte se, kamarádi!
-Jo, držte se! -Jo, držte se!
Šli tudy! A tudy!
-Dokážou to? -Nevím!
-Jupí, dokázali to! -Jupí, dokázali to!
A žili šťastně až do smrti.
Mějte trpělivost, děti.
-Vaši kamarádi na vás nezapomněli. -Dobře, Calypso.
-Možná je nějaká kůra tady. -Jo, tady obvykle bývá.
Hřebíčkovec.
-Natrháme trochu kamarádům. -Dobře.
-Jaké je tvoje oblíbené ovoce? -Liči.
-A tvoje? -Mám rád mango.
-Vrátíš se do své vílí zahrádky? -Ne, bez kamarádky mě to nebaví.
Jo, mám to stejně.
-Budeme si hrát s loďkami z kůry? -Tak jo.
Naši kamarádi můžou závodit.
Můžeme? Jedna, dvě, tři, start!
Do toho, Mio!
Jsi nervózní z toho, že půjdeš na střední?
-Trochu. -Já taky.
Aspoň tam budeme spolu.
-Do toho, Mio! -Do toho, Kapitáne!
Naši kamarádi!
-Ne, Mia vyhrála! -To teda ne!
-Kapitán vyhrál. -To teda ne.
Ale jo!
-Jsme zpátky! -Hurá!
Moc se omlouvám, Bluey. Nevím, co se stalo.
Hledali jsme loďky z kůry...
-Šli jsme po té cestě a pak po té... -A našli jsme hřebíčkovec.
-A pak nevím, co se stalo. -To nevadí.
Vrátila ses.
-Pojď, dopíšeme ten dopis pro víly. -Tak jo!
-Měj se, Mackenzie. -Měj se, Bluey.
Pa!
Jdeme na to. Uděláme největší přehradu na světě.
Jo!
Můžeme, Bluey.
"Milé víly, táta koupil novou trávu. Byli v ní mravenci.
Mám ráda svou kamarádku Miu, umí provaz a nosí mě na zádech.“
Moc ráda tě nosím na zádech.
"Prosím, vyžeňte mravence z tátovy trávy
a dávejte pozor na Miu, až půjde na velkou školu,
i když se nebojí.
A ať nezapomene, že si má se mnou přijít hrát.
Pusa, pusa, pusa, objetí, objetí, objetí!“
Titulky: Michaela Doubravová