Máma!
Táta!
Bingo!
Bluey!
Bluey, chceš si zahrát "země je láva"?
-Jak se nesmíš dotknout země? -Jo.
Dobře, jen odnesu talíř do kuchyně.
-Chápu. Ale nesouhlasím. -Jak můžeš nesouhlasit?
-Vy se hašteříte? -Moment, Bluey.
Když připevníš koš ke dvířkům, musím používat pytle na odpadky.
Jo, ale nemusíš sahat na koš.
Ale já rád vynáším celý koš. Pytle jsou otrava.
-Ty jsi otrava. -Bezva.
Nehádejte se, to se mi nelíbí.
Nehádáme se, zlato, jen si povídáme.
Promiň, Bluey. To nic.
-Promluvíme si o tom později. -Nemůžu se dočkat.
Tenhle díl Bluey se jmenuje "Pošťák".
To je tvoje schránka.
A tohle je tvoje schránka.
Tady jsou psací potřeby a já jsem pošťák.
Skvělé.
-Co je? -Musíš napsat dopis.
Komu ho mám napsat?
Jediná další osoba, která má schránku, je máma.
Tak to bych měl mámě napsat.
-Ano, napiš, že nejste nepřátelé. -Ale my nejsme nepřátelé.
-Ano, napiš to do toho dopisu. -Jen jsme diskutovali.
-Hašteřili jste se. -Možná, ale pořád se máme rádi.
-Lidi by se neměli hašteřit. -Asi máš pravdu.
Je dobré přijít věcem na kloub.
Já se s nikým hašteřit nebudu.
-Dobrá, tady máš. -Děkuju.
Hej, ty mi čteš poštu?
Jé, srdce z lásky. Měj se.
-Bluey, stůj, jsi v lávě. -Co?
-Hrajeme "země je láva", pamatuješ? -No jo.
-Ale už nemůžu. Hraju si na pošťáka. -Ach jo.
Pořád jen slibuješ a nikdy si se mnou nehraješ.
-To není pravda -Ale je.
Není... počkat. Tohle je hašteření.
-Dobrá, můžeme hrát obojí. -Jupí! Díky, Bluey.
Nehašteřit se je snadné.
Tenhle díl Bluey se jmenuje "Pošťák a země je láva".
Musíme se dostat na balkon, abych mohla mámě doručit dopis.
Dobře, ale nesmíme se při tom dotknout lávy.
-Pomoz mi s tou motorkou. -Je moc těžká.
Nemůžeme ji nechat tady?
Bez motorky nemůžeš být pošťák.
Ale můžeš. Pošťačka Petunia nemá motorku.
-Ale ta není skutečná. -Vždyť je v televizi.
-Ne... Počkat, je tohle hašteření? -Ano.
Tak toho musíme nechat,
-už se nikdy nebudu hašteřit! -Dobře.
Takže se mnou musíš ve všem souhlasit, dobře?
Dobře, v pohodě.
-Teď chyť tu motorku. -Ano, protože pošťáci mají motorky.
Myslím, že dosáhnu na první schod.
-Ale ty jsou láva? -Cože?
-Schody jsou taky láva? -Jo, je to lávový vodopád.
Ale máma je nahoře.
-Podle mě schody nejsou láva. -To není fér.
Ve všem se mnou musíš souhlasit, vzpomínáš?
Ty bys měla souhlasit se mnou.
S tím nesouhlasím.
-Já jo. -Ale já ne.
Hašteříme se.
Aha, no jo, ve všem s tebou souhlasím.
Skvěle, ty schody jsou láva.
-Jak se dostaneme nahoru? -Nášlapné kameny.
-To je ono. To je ale zábava. -Hurá!
Dobře, že jsme nechaly všechno na zemi.
Fajn, pojďme tudy do kuchyně.
-Ne, pojďme přes gauče. -Ale to je delší cesta.
-No a? -Není čas.
Musím dát ten dopis mámě hned teď.
Ale přes gauče je to zábavnější a musíš souhlasit, vzpomínáš?
Zkusme to tak, že já budu souhlasit se sebou a ty se sebou.
-Dobře. -Uvidíme se v kuchyni.
-Ale ne! Zasekla jsem se. -Já taky!
-Hele, lávová loď! -Ale jak se k ní dostaneme?
Já vím.
Do toho, Bluey!
-Zvládly jsme to. -Pošťáci asi motorky potřebují.
Možná bychom se prostě měly na všem shodnout.
Dobře.
Bingo, tohle je nejlepší způsob, jak cestovat po lávě.
-Nemyslíš? -Ano, souhlasím.
Už jsme skoro tam.
-Přes tohle se nedostaneme. -Žádný strach.
Pošta!
-Cože? Kde je máma? -Tamhle je.
Musela se přesunout.
Trvalo nám to moc dlouho.
Takhle ten dopis nikdy nedostane.
Proč ho musíš tak nutně doručit?
Protože jinak budou máma a táta navždy nepřátelé.
-Cože? -Proto jsem nechtěla hrát lávu.
Tak proč jsi hrála?
Protože vždycky pláčeš, když si s tebou nehraju.
Protože vždycky slibuješ a pak si se mnou nehraješ.
Měla jsem důvod.
Ale neřekla jsi mi ho.
Nechtěla jsem tě rozrušit.
Ale ne! Bingo, hašteříme se.
-Omlouvám se, Bluey. -Taky se omlouvám, Bingo.
-Tohle hašteření bylo fajn. -Jo, ale jak doručíme ten dopis?
-Bingo, vyrobíme letadlo. -Jo!
-Otevři tu knihu. -Dobře.
Jaký je první krok?
-Uprostřed přelož. -Dobře.
Dej tu nohu pryč. Pak přelož horní rohy.
-Dobře, překládám horní rohy. -Ne, obráceně.
-Dělám to obráceně. -Neděláš.
-Bingo, pořád se hašteříme. -Jo!
-Připravená? -Připravená.
A leť!
Do toho, letadélko.
To je ono!
-Cože? -Ne!
Táta bude milovat mámu od Judo!
Vrať se, vrať se.
Uf! Díky, bratře větře.
To je ono.
Hurá!
Titulky: Michaela Doubravová