Máma!
Táta!
Bingo!
Bluey!
Jo, tohle chci!
A tohle. Tohle určitě.
Děti, nenechávejte všude svoje věci.
-Do prkýnka! -Nudím se.
Jak se můžeš nudit, když máš tolik hraček?
Tati, koupíš mi medvídka Tommyho, jednorožce a duhového méďu?
-Ne. Máte moc hraček. -Cože? Skoro žádné nemáme!
-Miluju tě, mami! -To by stačilo!
Musíme něco vyhodit!
Tento díl se jmenuje "Mr. Monkeyjocks".
Jeden košík na to, co si necháte, a druhý na to, co vyhodíte.
Ne!
Výjimečné hračky si necháme a nic neskončí v popelnici.
-Všechno dostanou chudé děti. -My jsme chudé děti.
-Vy jste rozmazlené děti. -To teda ne!
-Počkat, co to znamená? -Soustřeďte se!
Jasně. První zákazník.
-Vyhodit. -Ne, Sněhulka je výjimečná. Nechat!
-Vyhodit. -Šimpanz Chutney je výjimečný.
Přinesla mi ho lahvičková víla.
Všechno nemůže být výjimečné. Takhle to slovo nefunguje.
-Lady Třpytivou ne! -To nám to hezky začíná.
Takže si necháme...
všechno. A vyhodíme...
opičáka ve slipech.
-Pan Opičák! -Pana Opičáka nemůžeme vyhodit.
-Vždyť si s ním nikdy nehrajete. -Ale jo!
Je výjimečný.
Tak mi dokažte, že je výjimečný, když ho chcete.
Dobře!
Toho zřejmě budeš litovat.
Hej!
Snídaně! Posadím se na své místo... Hej!
-Ten opičák mi sedí na židli! -Teď je to jeho židle.
A kam si mám sednout já?
Zbyla ještě slanina?
Jen pro výjimečné lidi, ne pro tebe, podlaháři.
Podlaháři?
Javorový sirup, pane Opičáku?
-To si nechám líbit. -Už mám té opice po krk.
Pozor!
Zatáčka! Zatáčka! Červená!
Neviděl někdo moje... sluneční brýle?
Zašlo to příliš daleko.
Máme ti dokázat, že je výjimečný.
-Chilli! -Pojď ke mně, drahoušku.
Zlato, můžeš mi pomoct... Co?
Jak se má můj opičák?
-Hele, kámo, to je moje žena! -Už ne.
-Máma si vzala pana Opičáka. -Cože?
Kdy se to stalo?
-Chtěla jsem ti to říct. -Opustila jsi mě kvůli opici?
Promiň, zlato, ale je na něm něco výjimečného.
A co mám dělat já?
Co to? Ano, dobrý nápad!
-Budeš jeho opičí sluha. -Cože?
Vlastně bych moc rád.
Čím posloužím, pane? Ano, pane, hned to bude.
Toho zřejmě budete litovat.
Co se tu děje?
Pan opičák nechce na své posteli kosti. Chce banány.
Na své posteli? To není jeho postel. Je to moje postel.
Už ne. Tohle je teď jeho pokoj.
-Mějte se! -Nehorázné!
Jen vám zaberu pas.
-To je oblek šimpanze Chutneyho. -A čepice Lady Třpytivé.
Říkal, že je chce.
Ale nemůžeš mu něco dát jen proto, že to chce.
Já jsem jen sluha. Jestli se vám to nelíbí, vyřeště si to s opičákem.
To víš, že jo.
Poslyš, kámo, je načase, aby si tu někdo našel nové bydlení.
-Nemyslela jsem nás! -Bylo to kruté, ale fér, pane.
Nejste trochu nefér, můj sladký opičáku?
Myslela jsem, že mě miluješ!
Ta opice je ale drzá!
-Jak nás mohl jen tak vykopnout? -Je to velmi neslušné.
Je to naše chyba. Rozmazlili jsme ho.
-Co to znamená? -Těžko se to vysvětluje.
Kde budeme bydlet?
Zeptáme se, jestli můžeme spát na dvorku, jo?
A co Kamínek? Vyhodit? Ano, pane Opičáku.
-Co se to tu děje? -Díky bohu, že jste tady!
-Vyhazuješ všechny naše hračky! -To ne já, to on.
Pomátl se!
Říká, že nechce v domě žádné hračky kromě něj.
-Cože? -Jedině on prý může být výjimečný.
Bluey, tohle znamená rozmazlený.
Prosím, pane. Všechny hračky jsou vyhozené.
Jaký je to pocit, pane Opičáku?
Vypadá trochu znuděně.
Jak se může nudit? Má všechno, co chce.
Můžu si ho poslechnout?
Říká, že už nechce všechno, co chce.
Pročpak ne?
Protože když máš všechno, co chceš... Poslechni si ho, mami.
Nic už není výjimečné.
Co chcete dělat?
Chcete se postarat, aby se někdo jiný cítil výjimečný?
Promiň.
Zkusíme to znovu, děti. Sněhulka?
Vyhodit.
Šimpanz Chutney. Vyhodit.
A Lady Třpytivá. Vyhodit.
A pan Opičák.
Snad se díky tobě bude někdo cítit výjimečný.
Moc se neraduj.
Je to jen maličkost z charitního obchodu.
Díky, mami. Opičák!
-Ve slipech! -Moc se mi líbí!
Titulky: Michaela Doubravová