Máma!
Táta!
Bingo!
Bluey!
Mami, jde mi to na prolézačkách líp než Bingo?
Vždyť jsi o dva roky starší, Bluey.
-Jde mi to líp než Judo? -Jde ti to stejně jako Judo.
To teda ne! Judo neumí přeskakovat ani couvat.
Jednou to zvládne.
Ale jde mi to teď líp?
-Bluey, s nikým nezávoď. -Co to znamená?
Pojď sem. Vyprávěla jsem ti, jak jsi udělala první krůčky?
-Ne. -Začalo to, když jsi byla miminko.
No tak, Bluey, překul se. Překul se!
Převalovat ses naučila velmi brzy.
Bandite! Překulila se!
To by ještě neměla umět!
To je moje holka!
-Moment, kde jsem byla já? -Ještě jsi nebyla na světě, zlato.
Byla jsem neviditelná.
Byla jsi na mě pyšná?
Ano. Až moc pyšná.
Asi jsem se začala trochu předvádět.
Ještě jsem neslyšela, že by se dítě převalovalo tak brzy.
-Já vím. -Je prostě výjimečná.
Ale jednou na setkání maminek...
Na převalování je ještě brzy.
Jsi tak chytrá, Bluey.
Ona sedí! Sedí!
Judo, sedíš úplně sama!
Božínku! Na sezení je ještě brzy.
Však víš, není to závod.
-Ale byl to závod. -Závod miminek!
Tento díl se jmenuje "Baby Race".
Nevím, co do mě vjelo.
Rozhodla jsem se, že budeš chodit dřív než máma od Judo. Totiž Judo.
To je ono. Jen klid.
Bandite! Už sedí!
Hodná hol...
Ale po dlouhém tréninku ses nakonec posadila.
Bluey, ty sedíš!
Judo! Božínku, přestávám jí stíhat!
Judo i lezla dřív než já?
Judo tě znovu porazila.
-A co jsi s tím udělala? -Snažila jsem se.
-Tahle věc! Jak to... -Pojď, Bluey, polez se k mamince.
To zvládneš. To zvládneš!
Zvládla jsem to?
Ne tak docela.
Proč jsem se kutálela?
To nevím, dítě. Nedostala jsem k tobě návod.
Doktor říkal, že se není čeho bát.
Některé děti se kutálí, než začnou lézt.
S tím jsem se nesmířila.
99 lahví čehosi na zdi
Lezení je zábava!
Lezení je super. Lepší než kutálení!
Moje kolena!
-Dokázala jsem to? -Začala Bluey lézt?
Ne tak docela.
Pojď, Bluey. To zvládneš. Polez ke mně!
Jupí! Šoupání po zadku!
-Šoupání po zadku? -Šoupání po zadku.
Šoupala ses po zadku.
Do toho, Bluey!
Mezitím se Judo vytahovala na nábytek,
což je krůček před chůzí.
A já jsem se jen šoupala po zadku?
Ty ten závod miminek určitě nevyhraješ.
Doktor říkal, že se není čeho bát.
Některé děti se šoupou po zadku, než začnou lézt.
S tím jsem se nesmířila.
Vidíš, je to paráda, co?
Chce se ti lézt, že jo?
Začala lézt?
-Ano! -Hurá!
Pozpátku.
Píp! Píp! Píp!
Doktor říkal, že se není čeho bát.
-Babi se s tím nesmířila. -Přestaň šaškovat, jo?
Trocha olivového oleje na kolena pomůže.
Ale jak olivový olej... Božínku!
-Mami, co to děláš? -Když nemůže lézt, musí chodit.
Tohle už není legální!
Nasypu tam taky trochu písku.
Kam zmizeli?
Babička je ze staré školy.
Na ničem z toho ale nezáleželo.
Závod miminek vyhrála Judo.
Do prkýnka!
Zlobila ses, že jsem prohrála?
Ne, broučku.
Víš, všichni jsme se teprve učili, jak na to.
Měla jsem pocit, že dělám všechno špatně.
Nejdeš na setkání maminek?
Roztomilá čapka. Jako by se s ní narodil.
Ale jednoho dne za mnou přišla Cocoina máma.
-Ahoj Chilli. -Bello!
Ahoj. Moc se omlouvám, ale je tu nepořádek.
Chvíli jsme si povídaly a pak mi ukázala fotku.
To jsou všechno vaše děti?
-Jo. -Myslela jsem, že Coco je první.
Ne, mám osm dětí. Počkat, devět.
To jsem netušila.
-Musela ses toho hodně naučit. -To ano.
-A měla bys něco vědět. -Co?
Jde ti to skvěle.
-To jsou slzy štěstí, mami? -Jo. Slzy štěstí, zlato.
Od té doby už jsem s nikým jiným nezávodila.
Jo, Bluey vyhrála!
Výborně, Judo, chytrá holka.
-Naučila se Bluey někdy chodit? -Ano, zlato.
Bylo to v kuchyni.
Proč jsem se rozhodla chodit zrovna v kuchyni?
Nevím, broučku.
Možná jsi viděla něco, co jsi chtěla.
Titulky: Michaela Doubravová