Mamma!
Pappa!
Bingo!
Bluey!
Hans och Greta återvände hem och levde lyckliga i alla sina dagar.
-Det var grejer det. -Ja!
Är sagor sanna eller inte?
-Vad menar du med sanna? -Hände det på riktigt?
Nej. Men de innehåller sanna saker.
-Som vad? -Det inte är bra att vara girig.
Och om man är modig och ärlig ordnar sig allt.
Ja.
Vill ni höra en saga som är sann?
Ja, tack!
Den handlar om en elak bror som blir god.
En förbannelse är med, till och med en prinsessa!
-Hände det på riktigt? -Ja.
-Vet ni hur jag vet? -Hur?
För det hände mig.
Historien utspelar sig för länge sen.
På en plats som kallas 80-talet.
Det är jag när jag var tio år.
På semester med farbror Rad och farbror Stripe.
Vänta. Var är din hjälm?
Det här var 80-talet. Det fanns inga hjälmar.
Det var en vild plats.
Studsmattor hade inga nät.
Ens mamma skrev ditt namn på allt. BMX-sadlarna var höga.
Musik spelades in på kassettband och bromsspår var en stor grej.
Snyggt bromsspår!
-Du vet inte hur man gör, Stripe. -Jo, det vet jag.
Nej, det vet du inte. Och mamma letar efter dig.
Jag fick dig att titta, din fjant.
-Du retar Stripe! -Ja, tyvärr.
Men det är elakt.
Jag sa ju att den här sagan handlar om en elak bror, mig.
Men jag skulle snart lära mig en läxa.
Sluta reta Stripe.
Stoppa mig om du kan. Dina hjul snurrar, Stripe!
-Du tittade, din fjant! -Fjant!
Smurf!
Vad är smurf?
På 80-talet, om två personer sa exakt samma ord samtidigt:
Fjant!
Sa en "Smurf!".
Då hade du tio sekunder på dig att ta på den andra.
Ett, två, tre, fyra, fem-
-sex, sju, åtta, nio, tio!
Om du inte hann på tio sekunder-
-sa de: -Skint!
Och då fick man aldrig prata igen.
-Va? -Aldrig nånsin mer?
Nej. Det var en förbannelse.
Det enda som bröt förbannelsen var om nån sa ditt namn.
Ska jag säga ditt namn?
Okej då, dumbom!
-Kan du inte säga ditt eget namn? -Nej. Du får inte prata.
Vad händer om du pratar?
Jag borde inte berätta, men...
-Va? -Vad hemskt!
Jag sa ju att 80-talet var en vild plats.
Det var inte kul när man var på semester.
Ska fisken vara friterad eller panerad?
-Friterad. -Friterad.
Du då? Hur ska du ha den?
-Han vill ha panerad. -Okej.
Han älskar panerat, eller hur, Ban-Diskmaskinen?
Jag hatade panerat.
-Vem åt alla miniflingor? -Det var han.
Okej. Kom hit!
Farmor var lite elak.
Ja, det var 80-talet. Mammor fick vara elaka.
-Papporna var inte mycket bättre. -Vem kan skrika högst?
Okej.
Dämpa er, ungar.
Vad vill du, Stripe... Rad, Gerald, vad du nu heter.
Vad är det med honom?
Han får inte prata förrän nån säger hans namn.
Just det. Ska jag säga ditt namn så att du kan prata igen?
Det kan du glömma.
Det här är vad jag kallar en bra början.
Hur får jag er alla att inte kunna prata?
-Pappa. -Gör man så här?
Jag skulle aldrig få prata igen. Ingen ville säga mitt namn.
Jag tänker inte säga ditt namn.
Det här kan vara nyttigt för dig.
Du har varit elak mot din lillebror hela semestern.
Du vet inte hur man gör, Stripe.
-Nu är det min tur. -Nej.
Snygg hög!
Det här är ett tillfälle att ta dig en funderare.
Farmor hade rätt, inte om sin permanent, utan om mig.
Jag hade inte varit en bra bror åt Stripe.
Jag förtjänade en förbannelse.
-När bröts förbannelsen? -Dagen därpå.
Jag var på väg till duschen för att borsta tänderna.
-Ensam? -Det var 80-talet.
Mamma!
Stripe hade tagit en genväg och fastnat i taggarna.
Hjälp!
Du kunde säga att du inte hjälpte honom, om han inte sa ditt namn.
-Ja. -Ja, det hade jag kunnat.
Gjorde du det?
Nej, jag hjälpte honom bara.
Tack, Ban...dina!
Va? Du hjälpte honom och inte ens då sa han ditt namn?
Så är det med bröder.
Ärligt talat var jag stolt över honom.
Men vem bröt förbannelsen?
Minns ni att jag sa att sagan har en prinsessa?
Bandit Heeler, är det din hatt?
Är det mamma?
-Det är mamma. -Va?
-Nej då, det var inte jag. -Lyssna inte på henne. Det var det.
Det kan det ha varit.
Vi brukade åka på semester till den campingen.
-Fallet är avslutat. -Men jag har inget minne av det.
Det är som en dolk i hjärtat.
-Hur visste hon ditt namn? -Det stod på min hatt.
Hur som helst är det en bra historia.
Men är det sant eller inte? Jag måste få veta.
Det får du avgöra. Tror du på sagor?
-Varsågod. -Tack.
Vi ses.
Ja. Vi ses.
Text: Martina Pfriem