.:: TWA - Your Source Of Quality! ::. www.nordicB.org
Tjena. Det här är "La Pinche Chinche" med manifestet, mitt folk.
Fatta pennan och anteckna, för idag säger jag: Nog!
Sättet vi blev behandlade på på kommunfullmäktigemötet suger!
Ska vi inte få påverka hur och var vi bor?
Om jävlarna tror att vi accepterar den här ockupationen–
–den här koloniseringen utan protest ska de snart få se på annat.
Jag håller med Zapata. Vi ger inte vika, "putos"!
Försöker ni komma hit och tvångsförflytta folk–
–hyggliga arbetare dessutom, så bered er på uppror.
Ni kommer att se oss komma emot er...
Kom och stek ägg åt mig.
Ja, pappa. Jag kommer.
Jag älskade er mamma. Det gjorde jag.
Du skulle se hur alla uppträder.
Alla kom så fort de hörde det.
De hade med sig flan. Varsågod.
–Nej, jag är vegan. –Vad?
Det är okej. Jag öppnar.
Jag har messat dig som en galning. Du skulle messa när du landat.
Jag är här.
–Hej. –Emma, det här är Eddy.
Det var hon som... Hon hjälpte mamma–
–att driva baren och var hennes... rumskamrat.
Ursäkta, men... Hade Vidalia en rumskamrat?
Det är så trevligt att äntligen få träffa dig.
Inte under omständigheterna, men...
Ja... Jag fick ännu ett tillfälle att träffa Lyn.
–Säger du det? –Ja. Men jag hade inte träffat dig.
–Din mamma pratade alltid om dig. –Det vivlar jag på.
Okej... Allt är klart inför begravningen.
Den blir på Evergreen, såklart.
Efteråt kommer vi hit för mottagningen i baren.
Det verkade vettigt. Alla kände er mamma från La...
–Du tog det beslutet. –Ja, så var det väl.
Borde inte jag och Lyn ha beslutat det?
Jag följer bara er mammas önskningar.
De finns på hennes webbsida.
Hon ordnade precis allt när hon fick reda på det.
Om jag skulle låta er två talas vid i enrum...
Jag ska...
Det är fortfarande mycket att göra därnere.
Jag går och gör det.
Hojta om ni behöver nåt.
–Vem fan är det? –Hon sa ju det.
Ja, för du berättar ju inte ett skit, som att Vidalia hade en rumskamrat.
När ska jag uppdatera dig om rumskamrater?
Alla de gånger du aldrig ringer mig?
Varför är här så mycket flan?
Emma, jag träffade henne i maj och hon såg inte sjuk ut. Hon...
Vänta. Visste du det?
Att hon var sjuk? Nej, det visste jag inte.
–Jag blev lika förvånad som du. –Du visste om rumskamraten.
Det är för att jag pratar med mamma.
Pratade med mamma.
Att be om pengar till hyran är knappast att prata.
Vad är de med dig? Vår mor är död.
Du och mamma hade... meningsskiljaktigheter...
– "Meningsskiljaktigheter"? Jaså? –Emma! Hon är död.
Kan du släppa fittigheten tills hon är begravd?
Efteråt återgår vi till våra regelbundna icke samtal–
–men bara idag... Snälla.
Jag menar allvar, varför är här så mycket jävla flan?
Herre, vi står inför dig med brustet hjärta.
Vi knäböjer inför Dig, Herre–
–i vår sorg över denna stora förlust.
Hjälp oss att finna tröst i varandra i denna tragedi.
Låt oss aldrig glömma att sätta Dig främst i vår sorg.
Må Du ge oss styrka att bära denna börda, Herre.
I Jesu namn vi ber. Amen.
Herregud...
–Får det lov att vara...? –Tack.
Gumman... Jag skulle säga till dig att sluta gråta–
–och vara en kvinna. Det är inte jag som säger det, det är hon.
Jag beklagar sorgen.
–Har du ätit idag? –Ja, jag har ätit.
Vad har du ätit? Jag har inte sett dig äta ett skit.
Varför har tanter så mycket läppstift?
När gjorde Vidalia senast nåt åt baren?
–Billiga märken är vattenfasta. –Se på mattan, bara.
–Herregud! –Vad fan gör du?
Johnny! Varför trodde jag att jag skulle slippa honom?
Japp. Det är han.
–Och han har frugan med sig. –Tyst! Va?!
Herregud... Jag känner henne.
Vi gick på lågstadiet ihop.
Hon heter Carla. Tror jag.
Hon kallade mig Abercrombie & Bitch. Jag hatade henne.
–Hej, tjejer. –Hej, Cruz.
Ni verkade behöva påfyllning och bål bör väl duga.
Jag är jättetörstig. Tack för... fruktosdrycken.
Det var allt som fanns. Vill du ha vatten eller...
Nej, det här blir... Tack. Och tack för att du kom.
Det blir mycket tackande idag. Och många beklaganden.
Inklusive mitt. Jag beklagar er sorg.
–Emma. Jag beklagar. –Tack.
Jag hör att det går bra för dig i Chicago.
Jag är jättestolt över dig. Alltid.
Återigen: Jag beklagar sorgen.
Det är så mysko att se "de vuxna" nu när man själv är vuxen.
–Hon var inte mycket äldre än vi. –Jag vet.
Jag tyckte hon verkade gammal, för hon studerade.
Det hjälpte ju inte. Hon är fortfarande fast här.
Hur länge måste vi vara kvar här?
Jag kan inte. Jag kan inte prata med fler...
galningar.
Dessutom vill ingen hälsa på mig.
Det stämmer antagligen.
–Släpp! –Okej, Eddy...
Jag skämtar. Jag drar inte kniv.
–Eddy! Det är inte roligt! –Hör du!
–Ge mig kniven! –Det är en pytteliten kniv.
Det här är inte rätt sätt.
Se vad du gör och se dig omkring.
Klarar de ännu en begravning?
Skulle du göra så mot dem? Kom igen, mannen.
Det här är inte vad du vill.
Manny! Varför spelar du inte?!
Du är sorgen i mina ögon.
De gråter tyst för din kärlek.
Jag ser mitt ansikte i spegeln.
Den gång jag led av ditt avsked.
Jag tvingar mina tankar att glömma dig.
Jag tänker alltid på gårdagen.
Jag sover hellre än är vaken.
Hej.
Jag tänkte hämta en kvast och sopa upp glaset.
Ja. Det finns antagligen en här.
–Du ser bra ut. Typ frisk. –Tack.
–Är det din... Är det din fru? –Det är min fästmö.
Du känner henne.
–Carla. Inte sant? –Ja.
Okej, jag ska...
Det är så svårt, Johnny.
Att tänka att mamma är borta.
Jag kan inte ens säga det.
Tillbaka till din babymama med dig.
Hon är inte min babymama. Hon är min fästmö.
–Det var det jag menade. –Jisses...
Hur kunde jag glömma Miss Överlägsen Lynda Hernandez?
–Hon är gravid. Det var allt jag sa. –Ja.
Med mitt barn. Det gör henne inte till en babymama.
–Gud, vilken idiot jag är! –Sluta med det där.
Kom igen. Vi kan bete oss som vuxna.
Du kom hit för att träffa mig. Här är jag.
Du tror fortfarande att allt handlar om dig!
Jag kom för att Eddy är hygglig och hennes fru är död.
–Det var därför jag kom. –Hennes vad?
Farfar jobbade för den riktiga Chinita...
som ni döpte baren efter.
Du minns mig inte, eller hur? Vi hängde i Soto.
–Våra mammor jobbade på Casa ihop. –Tyvärr.
Nelson Herrera.
–Jag beklagar sorgen. –Tack.
Vad tänker ni göra med huset?
Jag växte upp här, så jag har inblick i vad som händer med området.
Om du skulle vilja diskutera saken... så hör av dig.
Jag kan förmedla kontakten med en eventuell köpare.
–Och jag känner dig, så jag kan... –Visst.
–Sen barnsben. –Fundera på saken och ring mig. Okej?
Emma. Hej. Ursäkta.
Jag tror att vi måste prata.
–Hur länge? –Gifta på riktigt? Bara två år.
–Jävla hycklare! –Prata inte illa om din mamma, okej?
Vänta lite... Du visste, inte sant?
Jag visste inte. Men jag visste inte inte heller...
–Jävla Lyn! –Mamma hade en rumskamrat.
–Det var hennes ensak. –Få se testamentet.
Sidan du pratade om! Visa mig!
Som alltid berättar du inte ett skit!
–Vad står... –Vänta!
Det där var er mammas idé. Hon ville ha det på det viset.
Det här kan du helt enkelt glömma.
Ta din väska.
Jag är inte redo för vuxengrejor som testamenten.
Lögnhalsen har varit gift länge.
Med en kvinna...!
–Vilken jävla fitta. –Hör du!
Du måste sluta med ditt skitsnack om mamma.
Okej, hör här. Vi ärver huset.
–Men vi är tre som delar på det. –Tre?
–Frun? –Japp.
–Det verkar ju rimligt. –Över min döda kropp.
Jag ska dra flatan inför rätta...
Emma, du låter väldigt homofobisk.
Jag skiter fullständigt i att Vidalia var en flata!
Det handlar inte om det, utan om...
–Vilken hycklare! –Jag förstår inte. Varför?
–Vill ni beställa? –En portion köttacos, tack.
Det där förvånar mig alltid.
Att jag lärde mig riktig spanska istället för "pocho" –spanska som ni?
–Mamma var inte "pocha". –Hon sa "watchala" och "parkear".
–Okej, hon var väl lite "pocha". –Ursäkta. Vill du ha nåt?
–Absolut inte. Tack. –Det var allt. Tack.
En portion tacos.
Är det Jupiter?
Du vet mycket väl att han heter Juniper. Och ja.
Han vill ha tillbaka sin bil. Jag bara tog den.
Jag ska öppna en butik och Juniper ska investera i den.
–Herregud... –Du kommer att älska det.
Jag har skapat en aztekinspirerad lotionkollektion.
Bara Fair Trade–ingredienser. Spännande.
Som kollektionen av skrotmetall jag gav dig pengar till?
"Upphittade föremål–accessoarer." Och jag ska återbetala det lånet.
Det ska jag. Jag visste att du skulle dra upp det.
Du behöver inte ge mig några pengar, det vet du.
Okej. Det står här–
–att Vidalia skulle sköta huset–
–eller att frun skulle göra det, men det går inte.
Vi måste göra oss av med det.
–Jag har en fråga. –Okej.
Jag är ganska säker på att många hyresgäster är illegala.
–Var ska de annars få hyra nåt? –Som om du bryr dig.
Vad vore jag för mexikan om jag inte brydde mig?
Plus... Emma... Med tanke på vad som hände med pappa...
Nej. Sluta, okej?
Jag borde väl vara det första du tänkte på.
Jag försöker att aldrig tänka på det.
Kom ihåg att det ligger en bar där som är i behov av underhåll.
Den håller på att falla isär.
–Jag har ett liv i Chicago. Ett jobb. –Jaså, det är ditt liv?
Jag stannar inte här och driver nån sketen bar! Gör du?
–Nej. –Då så.
Vi får sälja det. Så fort vi kan.
Jag träffade nån som kanske kan hjälpa oss. Jag ska prata med honom.
Utmärkt. Notan, tack.
Birria kostar 4 dollar per tallrik och 1,50 i taco.
Det är den ultimata getköttsgrytan som ni helt enkelt måste upptäcka.
–Den... –Första varningen, jävla Becky!
Du kör en Columbus med vår mat!
Birria behöver inte upptäckas, det har alltid funnits!
Ni petar bort hälften och kan...
–Vad tror du att de filmar? –Det är lugnt.
Nej, det är inte lugnt, din Warby Parker–subba!
Ni två får ge er iväg! Stick, för fan!
–Hoppar hon på dem, tror du? –Nej. Och det är två mot en.
Vad glor ni på, "gringas"? Gå vidare.
Jag är inte nån "gringa", så far åt helvete!
–Säg inte åt mig vart jag ska. –lnte här.
–Vad sa du? –Du är en översittare!
Översittare? Jag försvarar mitt område, okej?
Birriarestaurangen kanske behöver fler kunder!
När köpte du senast birria där?
–Och det ska du säga – förrädare! –Ja, gängbråk är väl mer din grej?
–Hör på, sin subba... –Är du Marisol Sanchez? Lilla Mari?
–Vad...? –Det är jag. Lyn!
Hernandez. Du är Johnnys lillasyster. Lilla Mari! Se på dig, bara!
Du minns väl min syster Emma? Eller hur...?
Visst minns jag henne och hur hon gick här med näsan i vädret.
Japp, hon är det. Vi var på väg tillbaka.
Jävla USA–älskare! Jag vill inte se dig här igen.
Trevligt att träffa dig, Mari! Hälsa din bror från mig!
Nix, tyvärr. Det gör jag inte.
Du är inte välkommen här, Lyn Hernandez.
Alla vet att du är en slampa. Det är ni båda två, era vita jävlar.
–Jaha, okej... –Och hon menade det.
Ja, det gjorde hon.
Man känner sig inte som hemma förrän nån kallat en slampa.
Välkommen hem, då.
Hon blev en liten "chola".
Undrar vad Johnny tycker om det.
Jag blev lite orolig för er.
–Vi tittar fortfarande här. –Ja, varför skulle ni inte det?
Jag ville... Får jag prata med er om...
om huset och baren?
Jag ska gå och snacka lite med doña Lupe.
–Det här rör dig också. –Jag kommer snart.
Ni kan ge mig den korta versionen.
–Alltid. –Nelson pratade visst med dig.
Nyheter sprids som klamydia på studenthem i de här kvarteren.
Emma, han är ingen bra person. Det är allt vill säga.
Han försätter folk i knipa.
Hans företag lånar ut pengar som folk inte kan återbetala.
Sen köper markspekulanter upp allt, river det–
–och bygger sånt som ingen har råd med.
Nån har råd med det.
Hör du! Klättra ner omedelbart.
Ner med dig, sa jag!
Jag såg dig häruppe tidigare. Du får inte vara häruppe, det vet du.
Hör du vad jag säger?
Allt kommer att ordna sig, gumman. Du får se.
Tack, doña Lupe.
Du slog honom! Du börjar bli för bra!
Åh, mina flickor! Jag älskar er så mycket!
Dansa med mig. Precis som jag lärde er.
El–bidi–bidi–bam–bam. Hur gick den nu igen?
Bidi–bidi–bam–bam.
Varenda gång. Varenda gång.
–Varenda gång jag ser dig. –Emma.
Jag ska visa er hur man gör.
Titta in i kameran.
Hon blir uppspelt.
Mamma...
www.sdimedia.com