Magia copilăriei e mereu uitată.
Dar aceasta e povestea cuiva care n-a uitat-o.
'Neața.
Seara. Bună.
Scuze...
Ți-am păstrat niște sos pentru paste.
- Bună. - Bună.
Ești bine?
Ce s-a întâmplat la serviciu?
Au anulat frigiderul la care ai lucrat?
Nu, l-au aprobat.
Păi asta e grozav.
Nu, nu e.
De ce nu? E uimitor. Îmi place chestia asta.
Mă știe mai bine decât mă știu eu.
Pe la ora asta, lui Timothy îi place vinul.
Nu mă știe chiar atât de bine.
Ba da, te știe, pentru că
au pus o cameră în spatele panoului
ca să monitorizeze obiceiurile oamenilor
- fără permisiunea lor. - Nu!
Le-am spus că trebuie scoasă, dar au refuzat.
Așa că am demisionat.
- Bravo ție. Asta... - Nu, nu e bine.
E rău, Tim.
Nu cred că e chiar rău.
Firma vrea apartamentul înapoi,
și mașina. Totul.
Suntem pe drumuri.
Bine, e cam rău.
Va trebui să-i spun mamei.
Va fi atât de dezamăgită de mine.
Nimeni n-are dreptul să fie dezamăgit de tine.
- Tu ar trebui să fii. - Ce?
Eu lucrez, tu ai grijă de copii. Asta e înțelegerea.
I-ai mai văzut pe copiii noștri în ultima vreme?
Fără dispozitive la masă.
Beth, haide.
Cina e gata, scumpo.
Hei! Pune-l în ecrantoșă, te rog.
- În ce? - E o geantă pentru ecran.
Le-am făcut eu.
- Din mănuși de cuptor. - Mănuși de cuptor?
Chiar trebuie să-ți găsești un serviciu.
Beth este...
Cred că ar putea fi influencer.
Bine, în seara asta m-am gândit
că am putea juca niște jocuri după cină.
- Nu jocuri reale? - Ba da, jocuri reale.
Sunt prea mare pentru jocuri.
Bine. Atunci ce ziceți de puțin dans?
Toți urâm dansul.
Bine. Dar mai întâi,
avem spaghetti à la Thompson.
Ca pe vremuri, cum făcea la mamma.
Mama ta nici nu e italiancă.
Vorbesc despre mamma mea străveche.
Joe e un cyborg.
Copii, putem...
Ucide, ucide, ucide!
Haide, atac mental!
Iar Fran, nu-mi amintesc
ultima dată când am auzit-o pe scumpa Frannie vorbind.
Simt că
copilăria lor...
le scapă printre degete. Simt că îi dezamăgesc.
Cum am ajuns aici?
- Dacă n-am fi avut copii... - Nu, nu spune asta.
Am putea fugi
și am putea începe o viață nouă.
Poate putem fugi cu toții.
- Ce faci? - Vrei niște vin?
Nu acum, Frigider!!
Dosarul viselor.
E ceva serios, Tim.
Polly, avem nevoie de asta.
Și copiii au nevoie de asta. Asta e...
soluzione.
Unul dintre visurile noastre de acum 15 ani?
Si. Corect.
...zione.
Care?
Visul acela.
La țară?
Ai înnebunit complet?
- Prietenii mei? - O să fie Wi-Fi?
N-avem nevoie. Uite, v-am adus tuturor cărți.
Cărți?
Si.
Nu-mi vine să cred că te-ai lăsat convinsă, mamă.
Asta e opresiunea patriarhatului chiar aici.
Beth, eu și tatăl tău
suntem complet uniți în asta. Bine?
De ce n-o rugăm pe bunica să ne dea bani?
Nu, nu. Am decis
că nu-i spunem bunicii despre asta acum.
Fiindcă i-a zis tatei ratat?
Bunica ta crede că toți sunt ratați.
Mai ales eu.
E un dezastru.
Va fi greu, dar va trebui
să aveți încredere în noi, bine?
Dar serios, o să fie Wi-Fi?
- Știi ce? Dă-mi-l. - Nu.
E o schimbare mare.
Așa e. Ai dreptate.
Dar am sentimentul
că ar putea fi cam minunat.
Este o pădure acolo unde mergem,
plină de copaci mari și foarte frumoși.
Super. Copaci.
Literalmente cele mai plictisitoare lucruri din lume.
Îmi dispare 5G-ul!
Mai am doar 3G!
Eu mai am doar 2G.
Ce e mai puțin decât doi? Unu.
1G?
Un G? Ce e asta, de fapt?
Scuze. D-le,
sunt taxiuri prin zonă?
Nu.
E în regulă, iubito. Mă ocup...
Acum sunt taxiuri?
Nu.
Așadar...
- Da. - Bine.
O luăm pe jos. Mergem pe jos.
Picioarele mele se simt ciudat.
Mă dor toate.
Da, asta e...
Asta se cheamă mișcare, Joe.
Ia, apucă... ia o caisă,
și o să-ți dea energie.
Nu, nu. E bună.
Are gust nesănătos.
Dacă are gust nesănătos, înseamnă că e sănătoasă.
O să-ți adauge volum scaunului.
Fran! Doamne, credeam că te-am pierdut.
Haide, draga mea. Ține pasul.
Dacă suntem săraci acum, cum ne permitem locul ăsta?
Păi fermierul a spus
că îl putem plăti la sfârșitul verii.
Timp în care noi...
Cultivăm roșii.
Și iată! Răspunsul tău la toate.
Microclimatul de aici, Beth, reflectă direct
orășelul acela din nordul Italiei
- de unde e familia mea... - Nu e.
O să facem sosul meu pentru paste,
o să-l vindem.
Apoi îi dăm fermierului 20.000 de lire,
și locul e al nostru.
Ce fel de casă costă doar 20.000 de lire?
O casă care nu e casă.
Chiar e doar un hambar.
Cu potențial uriaș.
Bine.
E bine.
Uite aici.
E un colțișor confortabil.
Rulotă confortabilă.
Ce?
- Ce? Ce? - E un șobolan?
Nici măcar electricitate nu e!
Beth.
Cum ar trebui să-mi încarc telefonul?
Uitați-vă la asta!
Telefon fix.
Bătrânul telefon cu aburi.
- Nu merge. - Nu înțeleg.
Ne-am întors în timp?
O să rezolv electricitatea.
- Bine? - Tim?
Da.
Asta e bucătăria?
Da.
- Îmi place bucătăria. - Și mie.
Și... Asta e zona de luat masa.
- Da. - Bun, bun-bun.
Iar acolo e un fel de zonă de living.
- Da. - De ce e un tractor în ea?
Întrebare bună, de fapt.
Dumnezeule! Cine e?
E în regulă. E doar fermierul.
În regulă...
Bună.
Ce faci? Tu trebuie să fii Brian.
Așa e. Cum...
- Da. Da. - Bun, acum...
aveți pilote
și toate cele, sus acolo,
să trageți un pui de somn și atât.
După aceea, vă descurcați singuri.
- Da. - Ce a zis?
Bună. Scuzați-mă.
E un omuleț, nu-i așa?
Bună, micuțule.
Aveți... aveți Wi-Fi?
Poftim?
Wi-Fi.
Wi-Fi?
O, da, da, da.
Wi-Fi, sigur că am Wi-Fi.
- Grozav. - Eu iubesc Wi-Fi-ul.
Da, da, aduc Wi-Fi.
Bine, bine.
Vezi? Ți-am spus, nu suntem în Evul Mediu aici.
O să fie bine.
Iat-o pe Wi-Fi.
Bună.
Sunt Bella, wife-a lui Brian.
Da, am vorbit la telefon.
- Da, Bella. Sigur. - A, wife-a lui Brian.
- Aye! - Acum m-am prins.
Vă lăsăm în pace, să vă așezați
și să vă faceți comozi.
A, să țineți minte: închideți ferestrele noaptea
și nu intrați în pădurea de sus.
De ce nu?
Unii zic că e fermecată.
Creaturi ciudate, lumini plutitoare,
zgomote bizare. Lucruri obișnuite.
N-aș zice că sunt prea obișnuite.
De ce credeți că locul a fost atât de ieftin?
Fețele lor!
- Taddy-bye-byes, așa. - Taddy-bye-bye.
- Pa. - Noapte bună.
Să nu vă muște ploșnițele.
Deși o vor face.
- Pa. - Bine.
Localnici ciudați, pădure bântuită, bifat și bifat.
Da.
E atât de confortabil, nu?
Îngheț.
Mi-e dor de încălzirea centrală.
Mi-a venit o idee.
Se mai gândește cineva la ce mă gândesc eu?
E momentul perfect...
- pentru cântecul familiei. - Nu.
Puteți armoniza,
faceți dansul, urmați-vă inimile, bine?
Bine.
Mă duc la culcare.
Și sper să nu mă mai trezesc.
Mă duc și eu la culcare.
Cred că lemnele sunt ude, iubito.
O duc pe Fran la culcare.
Haide.
Bine.
Ora de culcare.
Tot nu prea vorbești, nu?
Erai așa vorbăreață
când erai mică. Îți amintești?
Știi că mereu îmi dădeai cele mai bune idei?
Chiar așa.
Creieraș amuzant de copil.
Cel mai minunat lucru de pe Pământ.
Nu-l ascunde, draga mea.
Bine.
Noapte bună.
Am văzut o zână astăzi.
Da?
Cred că Fran mi-a vorbit.
Ce a spus?
„Am văzut o zână astăzi.”
Haide.
Nu-mi vine să cred că m-am lăsat convins!
- E om! - Da, dar e un om bun.
E bună. Mi-a dat înapoi poșeta
și merită mulțumirile noastre.
Așa că trebuie să fim buni cu ea.
Acum intră.
A, înțeleg.
Puneți pixie-ul micuț
să intre prin crăpătura micuță!
Și ce e rău în asta?
E discriminare de mărime! Asta e!
Adică...
tu ești zână, nu?
Zânele nu ar trebui să fie mici
și să zboare ca o păsărică?
Pixie, știi că asta e un punct sensibil pentru mine.
A, deci eu trebuie să sufăr?
Și să înfrunt furia lui Moonface?
Nu, nu, nu, e în regulă.
Deci nu voiai prăjiturele pocnitoare?
Îmi plac prăjiturelele pocnitoare.
Doar de data asta, Silky.
Intră.
- Nu-mi spune ce să fac! - Bine.
Număr până la trei,
și sari, bine?
- Ohoho. - Bine.
3, 2, 1.
Nu mi-e frică.
Sunt puțin, știi...
- Numără până la 5. E mai puțin sperios. - O.
5, 4...
- ...3, 2... - O.
Au, au, au, au, au, au!
Nu-mi vine să cred că m-ai împins.
E timpul pentru treabă.
- Ești gata? - Silky...
Acum du-te. Ai o treabă de făcut.
Vreau o grămadă de prăjiturele pentru asta.
Ai grijă. Ușurel.
Așa. Ușor.
Încă puțin.
Aproape ai ajuns. Împinge.
Acum uite ce s-a întâmplat.
Plan grozav, Silky!
Cum poate fi amuzant?
Nu râd!
Dumnezeule, e...
- Ce e zgomotul ăsta? - Hei, Beth.
E Roger. Ceasul deșteptător al naturii.
Bine.
Mod amânare.
Hei! Nu!
Nu e deloc frumos, Beth.
Ești bine, Rog?
Mulțumesc că mi-ai dat poșeta înapoi.
Vino la noi la ceai și prăjituri
la Faraway Tree.
De la prietena ta, Silky.
P.S. Nu-i spune lui Moonface.
Adu un cadou.
Bine, Frannie, te-ai trezit.
Mă poți ajuta cu micul dejun.
Sunt ouă prăjite,
dar trebuie să-mi dau seama cum merge cuptorul.
Bine.
E o găină pe el.
De ce e o găină pe el?
Du-te, găină.
Du-te, du-te. Micul dejun s-ar putea
să întârzie puțin, scumpo.
Hei, hei.
Salut. E prea mult.
Ai spus că vrei o grămadă de bălegar.
Am zis „niște” bălegar, nu un camion întreg.
Ce tot bolborosește?
De unde să știu eu?
- Ești bine, Frannie? - Hai.
Așa.
Cât de mare era calul ăsta?
Mai întâi, intră în pădure.
Apoi treci pârâul.
Treci pe sub copac.
Ignoră semnele.
Intră în luminiș și îl vei vedea.
Copacul Magic Faraway.
Acum închide ochii și spune
„Cred în magie” de trei ori.
Cred în magie.
Sunt calmă. Sunt fericită. Sunt fericită.
Sunt fericită. Sunt calmă.
Scuze că te deranjez.
Pleacă și să nu te mai întorci!
Moonface?
Sigur că i-am spus lui Watzisname
să nu mănânce muștarul bang-bang,
iar acum se simte îngrozitor de prost.
Păcat, zău.
Doamne sfinte!
Adică... un hoț! Intrus!
Saucepan Man, du-te după ajutor.
Cine...
Cine ești?
Ce vrei?
Eu...
- Ce e asta? - Ai spus: „Adu alge.”
Am spus să aduci ajutor!
Ce faci?
Ai spus: „Aruncă alge în mine.”
Doamne sfinte.
Ce-i cu toată hărmălaia asta?
Am intrat și am găsit acest om micuț
cu degetele ei murdare pe lucrurile mele prețioase.
Bună. Sunt Silky.
Numită așa pentru părul meu auriu ca mătasea.
Cum te cheamă, micuțo?
Francesca.
Pe scurt, Fran.
Vezi? Nu e o străină.
Ea e Francesca Franscurtat.
Dar ea... e om!
Oamenilor le este interzis expres
să intre în Pădurea Fermecată!
Da, dar a adus un cadou.
Iar oamenii au voie
în Pădurea Fermecată dacă aduc daruri.
Am stabilit asta la ultima ședință
- generală, îți amintești? - Ce ședință?
Cea la care... ai lipsit.
Arată-i cadoul, Franscurtat.
E în geanta mea.
E un...
E una dintre astea.
Ei bine...
demonstrează cadoul.
Pare o chestie mică și prostească.
Ei bine, eu... eu...
voi stăpâni dispozitivul ăsta jalnic în câteva secunde,
fiindcă sunt cel mai bun la toate.
Începem.
Taci cu tigăile, Saucy! Mă derutezi!
Uite, doar...
Vezi?
Acela e Moonface.
- Doamne sfinte! - Mi-am dat seama.
- Chestie prostească! - Iar acesta...
Acesta e Saucepan Man.
Saucy, ea e Fran.
Bună, Stan.
Aude cam greu
din cauza tuturor cratițelor.
De ce nu și le scoate?
Să le scot? Păi atunci n-aș mai fi
Saucepan Man, nu? Prostuțo.
L-ai întâlnit pe pixie-ul furios de jos?
Furios? Sunt turbat!
Nu-ți face griji pentru el.
Haide, să-i cunoști pe ceilalți.
Haide, Moony.
Toți locuiți în copacul ăsta?
Da. Îți poți imagina un loc mai bun?
E uimitor.
Da, e în regulă.
E puțin mai mult decât în regulă.
Atenție, vine!
Mai bine ne dăm la o parte.
Aceea e Dame Washalot.
Își golește găleata pe la ora asta dimineața.
Bună.
Iar acesta e Mr Watzisname.
Urăsc când uit numele oamenilor.
Nu, nu. El nu-și amintește propriul nume.
Adevărat. Știam atâtea cândva,
dar acum, nimic.
Totuși, li se întâmplă tuturor, bănuiesc.
De fapt, nimănui cunoscut de mine.
E un nou tărâm
care ajunge în vârful Copacului Faraway.
Vrei să vii să arunci o privire?
Distracție plăcută. Mi-a părut bine.
- Ești bine? - Ea e Dame Washalot.
Ai ceva de spălat, scumpo?
Nu. Sunt bine, mulțumesc.
Dame Washalot știe tot ce e de știut
despre tărâmurile din vârful copacului.
- Termină. - O!
Vedem ce e sus astăzi?
E o idee bună.
Să aruncăm o privire.
Astăzi e Tărâmul Bunătăților!
O să te distrezi grozav acolo, micuțo.
N-ai de ce să te temi.
Doar că trebuie să pleci înainte să se rotească tărâmul!
Altfel rămâi blocată acolo pentru totdeauna. Auzi?
Face asta des.
O să te distrezi atât de mult.
Intrăm în modul lansare?
Ce e modul lansare?
Ai răbdare.
Modul lansare arată cam așa.
Haideți
Îmi place ăsta.
O putem face împreună. Începe așa.
Și mai mare, și rotește-te.
Hai pe aici.
Îmi place ăsta.
Începem.
Da, du-te.
Atenție!
Bun venit în Tărâmul Bunătăților.
Aici există o singură regulă.
Nu fi lacom.
Așa că vă las să luați multe...!
Toată lumea jos, farfurii zburătoare.
Îmi plac farfuriile zburătoare.
Ține minte...
...nu e nevoie de lăcomie.
Fran, uită-te!
- Mulțumesc. Noroc. - Ține minte,
- fără lăcomie. - Birocratule.
Bine. Încarcă-mă.
Nu fi timidă.
Acru. Îmi place.
Uită-te la ele!
Sunt mult mai mari decât anul trecut, nu?
Asta se cheamă prăjitură pocnitoare.
- De ce se cheamă așa? - O să vezi.
Ce părere ai?
Atenție! Carie! Atenție!
- Carie! - Țicnitule.
- Atenție! Carie! - Valea.
Punch de fructe dulce, dulce?
Nu zic nu.
Da.
Are destulă tărie.
Cele mai delicioase bezele
din toate tărâmurile.
- Ce părere ai? - Preferatele mele.
Să vedem.
Nimic nu se compară cu bezelele.
Bine, hai. Ia bezelele.
Categoric.
- Ce faci? - Hei!
Păi, știi,
porneam vechiul...
tractorul. Știi cum e.
Da, o să fac frumusețea asta să cânte.
Tim? Da?
Mă gândesc să încep să aplic pentru slujbe.
- Nu, nu, nu, nu. - Ba da.
Cred că încep să le placă și copiilor.
Jocul meu tocmai a murit.
Ce fac acum?
Ieși afară și joacă-te, Joe.
Cu ce?
Cu alți oameni.
Joacă-te cu surorile tale. Unde e Beth?
Beth zice că locul ăsta i-a declanșat trauma plictiselii.
Nu pot face asta.
A trecut o zi, frate!
Măcar Fran e pe afară și se distrează.
Unde e Fran? Credeam că e cu tine.
Nu, eu credeam că e cu tine.
- Nu. - Er...
Am văzut-o. Era...
Nu crezi că ar...
că ar fi mers în pădurea de sus, nu?
Pădurea în care ni s-a spus să nu intrăm?
Da, pădurea bântuită.
Of, nu.
Doar farfurii zburătoare și nicio banană.
Dar îmi plac mai mult bananele.
Caut niște flumps.
Bună. Aveți niște flumps?
Mulțumesc. Foarte bine.
Mulțumesc.
Ai grijă, micuțo.
În curând n-o să mai poți duce coșul acela.
- Ce se întâmplă? - Tărâmul e pe cale să se rotească.
Trebuie să coborâm prin trapă, repede!
Haide, Silky. Hai, Fran!
Dar n-am mâncat nicio bezea.
Sunt blocată!
Foarte dezamăgitor.
„Fii cumpătată”, am spus.
- Să începem cu numele tău. - Trebuie să plec!
Singurul loc unde mergi
e o închisoare de lacomi, domnișoară.
Fran!
- Fran! - Fran!
Frannie!
- Fran! - Frannie!
- Unde e micuța? - Nu ne putem întoarce.
Rămânem blocați. Las-o.
Nu putem s-o lăsăm. Haide!
Nimeni să nu-mi atingă farfuria!
- Fran! - Fran!
Fran? O văd!
O văd!
Normal că erau bezele.
Fran! Scuze.
- Sunt blocată! - Repede, ajutor! E blocată.
Ajutați un infractor!
Sunteți arestați! Am nevoie de nume!
Nu-ți dăm noi numele, d-le ofițer.
- Ajută-ne, Moonface! - Moonface, bine.
Mulțumesc mult, Silky!
- Silky, te-am prins! - Haide, ajutați!
Bine!
Atâția
prizonieri lacomi pentru închisoarea lacomilor.
Vedeți?
Sunteți cu toții are...
- Haide! - Bună lovitură,
Saucepan Man.
Chiflele mele google.
Sunt chiar bune, de fapt.
Nu vor reuși.
Haide! Dați-vă la o parte! Mișcați!
Mișcați-vă odată!
Ești arestat.
Taci!
Stop! Stop!
Stop! Hei!
Vă veți întoarce, iar eu voi aștepta,
lacomilor!
- Cum a fost? - A fost uimitor.
N-ai văzut încă partea cea mai bună.
Toboganul alunecos.
Ce?
Nu te teme, micuțo.
N-ai absolut nimic de care să-ți fie frică.
Ești bine?
Grozav.
5, 4, 3,
2...
- ...1? - Moony.
- Gata. - Bine, grozav.
Trebuie să facem rapid o echipă de căutare.
- Echipă de căutare? - Da. Pentru sora ta.
A dispărut. Îți amintești de sora ta?
Îți păsa de ea, o iubeai, iar acum a dispărut.
- E parțial vina ta. - Vina mea?
- Da. - Cum e vina mea?
Dacă te-ai fi jucat cu ea în loc
să stai în cameră și să arunci cu pantofi
- în găini... - Să mă joc cu ea?
Par de 8 ani?
Dacă e să o luăm așa, e vina ta
că i-ai umplut capul cu prostii despre o pădure
plină de bucurie și minuni.
Când putem avea electricitate?
- Joe, nu! - Dă-mi doar un minut.
Vă purtați amândoi ca niște răsfățați!
Răsfățați? E prea mult
- să cer electricitate? - Da, chiar este!
Știi de unde vine electricitatea, cum se face?
Vine din prize, nu?
- Joe. - Poate dacă și tu
ai fi avut o slujbă ca mama, nu trebuia
- să ne mutăm aici! - Beth!
De ce vă certați toți?
- Frannie! - Fran!
Draga mea!
Eram atât de îngrijorată.
Unde ai fost, poznașo?
Îmi pare rău.
- Am pierdut noțiunea timpului. - E în regulă.
- Nu, nu e în regulă.
Nu, nu e în regulă.
Unde ai fost, Fran?
Am fost în pădure, dar nu e deloc înfricoșătoare.
E fermecată și minunată. Exact cum ai spus, tată.
Am urcat în Faraway Tree
și am rămas blocată în Tărâmul Bunătăților.
Dar Saucepan Man și Silky au venit să mă ajute.
Și Moonface, chiar dacă nu mă place.
- A înnebunit complet. - Hei, Beth.
Cred că o preferam pe Fran care nu vorbea.
Nu mă crede nimeni?
Ba da, sigur că te credem, dragă.
Ne bucurăm mult că te-ai distrat, scumpo.
Dar data viitoare când vrei
să mergi în pădurea ta fermecată, trebuie să mergi
- cu Joe și Beth. Bine? - Cu Joe și Beth. Da.
- Bine? - Bine.
E atât de frumos să-ți auzim vocea.
Buongiorno. Buongiorno, bambini!
Sus, străluciți.
E o zi frumoasă la Casa Thompson.
Ciao. Ciao, bambini.
Cum ne descurcăm? Începem.
Hai, serios!
Faceți cunoștință cu apa curentă.
S-ar putea să fi avut o idee pentru un sistem de irigații.
- Asta e structura de bază. - Bine.
- Da, aici? - Cred că trebuie să punem
colțurile, apoi măsurăm exact.
O fereastră aici, alta acolo.
Da, ai grijă la chestia aia.
- Bine. - Am reușit.
Dragă bunico,
Știu că nu trebuie să-ți spun, dar trebuie să știi.
Am devenit săraci și ne-am mutat la țară.
Tata se face de râs ca întotdeauna.
Iar planul lui nebunesc de a cultiva roșii
infectează toată familia. Chiar și pe mama.
Acum chiar îl ajută.
Încep să-mi fac griji că a fost complet spălată pe creier.
- Da! - Joe are
probleme grave de sevraj.
Să luăm cufărul. Sabie mega proastă.
Iar Fran și-a pierdut complet mințile.
Te rog, vino în Pădurea Fermecată.
Am încercat să-mi fac prieteni printre copiii locali,
dar conversația nu e deloc captivantă.
Astea nu sunt cizme obișnuite.
Au căptușeală Gore-Tex pentru uscăciune suplimentară.
Ai cizme Gore-Tex?
Nu.
Bunico, te rog, salvează-ne.
Ești singura care poate opri nebunia asta
și ne poate duce înapoi în lumea reală.
Cu drag. Nepoata ta, Beth.
Ați primit și un e-mail de la Palatul Buckingham.
Doriți ceai cu Regele joi?
Asta e un nu categoric.
Nu le suport mocheta de pe scări.
Scuze, aproape am uitat.
Mai e și asta.
O scrisoare!
- Da. - Îmi amintesc de ele.
Da. Ce distractiv!
- Dar cum intri în ea? - Îmi cer scuze.
O deschid eu pentru dvs.
Ce miros e ăsta?
Cred că e bălegar de cal, d-nă.
Bălegar de cal?
Bălegar de cal.
Ce faci acum?
Cântări gregoriene, draga mea.
Sunt bune pentru plante. Le adoră!
Și am făcut tractorul să meargă cu suc de roșii.
Hei!
E încă în lucru.
Ce vrei?
Te rog, vino în Pădurea Fermecată.
Știi ceva? Bine.
Orice e mai bine decât să fiu aici.
În sfârșit!
Serios?
E ud!
Dumnezeule, mi-a intrat în păr!
Alo? Văd literalmente semne de avertizare acum.
Nu-ți face griji. Sunt doar ca să sperie oamenii.
- Dar noi suntem oameni, nu? - E bine. Mă cunosc.
- Cine? - Nu-ți amintești, Joe?
Fran e prietenă cu zânele.
Sunt obosit.
E chiar acolo, copii.
E doar un copac.
Acum închide ochii
și spune „Cred în magie” de trei ori.
Nici gând să spun asta.
- Cred în magie. - Cred în magie.
Închide ochii.
- Cred în magie. - Cred în magie.
Cred în magie.
Dumnezeule, Fran. O zână! Uite!
Pentru că tu n-ai spus-o, Beth.
O spun, apoi se va dovedi
că e o prostie copilărească.
Cred în magie.
Ți-am spus. Haide!
Haide!
Iată-le.
- Urcați. - Bine.
De ce ne urcăm pe ele?
O să vezi.
Ce se întâmplă acum?
- Urcă. - Sus?
Sus.
Ura! Mami!
Vrei să exersăm sărutul?
Săruți foarte bine.
Hei!
Acolo locuiește pixie-ul furios.
Ce loc e ăsta?
Iar acesta e Mr Watzisname.
'Neața.
Joe, Saucepan Man. Saucepan Man, Joe.
Salut, Banjo.
De ce ești acoperit cu cratițe?
De ce mă întreabă toți asta?
Indiciul e în nume.
Minunat. Mai mulți oameni.
Pregătiți-vă pentru alte promisiuni încălcate.
Iar acesta e Moonface.
Urăște oamenii.
Eu conduc aici.
Sunt cea mai înțeleaptă
și deșteaptă creatură din toate tărâmurile.
E cam îngâmfat.
Asta chiar doare.
Doar fiindcă cineva e diferit fizic...
Și cine sunt eu?
Poate vă întrebați. Bună, Fran.
Eu sunt Silky.
Numită așa pentru părul meu auriu ca mătasea.
- E ceva amuzant? - Nu, doar că
așa te definești, nu?
Prin părul tău blond?
Nu. Fac prăjituri și mai sunt și drăguță.
Feminismul n-a ajuns prin părțile astea?
Dimpotrivă, ador să fiu feminină.
Îmi placi. Sper să fim prietene.
Am destule prietene, soră.
Nu putem fi surori, prostuțo.
Adică, doar dacă părinții tăi sunt din
- Tărâmul Zânelor. - Ce?
Vine!
Repede! La o parte!
De ce?
Ce naiba?
Vai de mine.
Dame Washalot.
A sosit Tărâmul Zilelor de Naștere!
Tărâmul Zilelor de Naștere!
Fugiți, vă prind din urmă.
- Haideți! - Hai, Beth.
O să-ți placă asta, Joe.
E o scară care duce în alte lumi.
Sună uimitor.
Ai înnebunit?
Nu te pot lăsa să urci pe o scară uriașă
printr-o gaură în nori.
De ce nu? O să fim bine.
Nu te teme, soră. Avem noi grijă de ei.
E ud.
- Te rugăm, Beth! - Haide, Beth.
Bine. Vă dau 5 minute.
- Da! - Minunat.
Îmi ajunge să-ți spăl bluza.
Vino aici.
Ești plină de spumă.
Ce-ai tot făcut?
Mă întreb.
Dă-o jos.
Bine. Suntem gata pentru puțin mod lansare?
- Da, da. - O!
Și nu uitați să vă îmbrăcați gros acolo sus!
De ce?
Motivul pentru care trebuie să ne îmbrăcăm gros e
din cauza glazurii!
Haide. Nu vă mișcați ca melcii.
Bun venit.
Bun venit în Tărâmul Zilelor de Naștere!
Unde fiecare zi e ziua voastră!
Și toate dorințele se împlinesc.
Ce sunteți? Pixie?
Vă rugăm să nu ne insultați așa!
De fapt, suntem spiriduși.
Spiriduși de zi de naștere, exact.
Veniți la sărbătoarea zilei voastre.
Haideți. Haideți.
Uite jeleul!
Shake de burger.
- Pizza, preferata mea! - Preferata mea!
Iar acum, dacă puneți o dorință,
- se va împlini. - Un pește?
Ce tot spune? Cum faci un pește?
Frate, tu nu auzi niciodată nimic.
Trebuie să scapi de cratițele alea.
Bine! Îmi doresc să nu mai am cratițe.
Atunci veți vedea cu toții de ce am nevoie de ele.
Mulțumiți acum?
Arăt ridicol!
Complet gol!
Îmi plac jocurile video, dar Mind Blast e preferatul meu.
Așa că vreau să fiu personajul meu din Mind Blast.
Foarte tare!
Îmi place! Îmi place! Îmi place!
Incredibil!
Extraordinar!
Urmez eu.
Vreau să fiu mică, vreau să am aripi,
vreau să fiu...
cea mai zână dintre zâne din toate tărâmurile.
Silky?
- Silky? - Unde ești?
Unde ai dispărut?
Mică. Aripioare mici.
Aripioare mici!
Zboară.
Pot să zbor.
Iar acum e rândul tău.
Urăsc cum sună propria mea voce.
Îmi doresc...
să am vocea altcuiva.
Mă întreb dacă a mers.
O, nu! E mai rău decât înainte.
Vă rog, domnule, pot să-mi schimb dorința?
Er...
Și eu. Nu-mi pot mânca pizza.
Nu. Odată ce o dorință a fost dorită...
nu poate fi întoarsă.
- Până când? - Până la sfârșitul timpului.
- Ce? - Buh.
Of, nu.
Poftim, draga mea. Gata.
S-a cam micșorat.
Poate puțin.
E tot materialul acela sintetic
pe care-l folosesc în lumea voastră.
Lumea mea? Despre ce vorbești?
E puțin confuz, nu?
Lumi, tărâmuri. Dar e foarte simplu.
În vârful scării sunt tărâmuri care vin și pleacă.
Vino să vezi. Asta ne arată pe ce tărâm suntem.
Sunt o mulțime. Tărâmul Jucăriilor, de pildă.
Tărâmul Viselor. Acela e bun.
Și da, Tărâmul Uriașilor.
Adică toate sunt frumoase, pe bune.
Nu e niciun tărâm rău printre ele.
În afară de Tărâmul lui Dame Snap!
Scuze, am zis tărâm? Voiam să zic închisoare!
Veți rămâne aici să învățați.
Iar ca să învățați,
trebuie să vă frâng.
Așa!
Bine.
Dar azi e Tărâmul Zilelor de Naștere, nu?
Nu se poate întâmpla nimic rău acolo.
Doar dacă au dorit ceva prostesc.
Dar n-ar face asta, nu?
Poți lua asta înapoi.
Sigură că nu o vrei?
E frig acolo sus.
Cum vrei.
Dacă urci,
poți să le dai asta spiridușilor aniversari?
Sunt rufele lor.
Mulțumesc, dragă.
Copiii din ziua de azi.
Sunt chiar nerecunoscători.
Dumnezeule.
Fantastic, rufele noastre. A venit.
Bun venit în Tărâmul Zilelor de Naștere!
Unde fiecare zi e ziua ta...
- Și toate dorințele... - Se împlinesc. Știu.
Bine. Îmi doresc ca visul prost al tatei cu roșiile să eșueze
ca să mergem toți acasă.
E cam devreme pentru dorințe, dar bine.
Grozav. Unde-mi sunt fratele și sora?
E Beth!
Beth, am făcut niște greșeli îngrozitoare.
Lasă-mă să ghicesc.
Toți v-ați pus dorințe prostești.
Vreau doar să-mi am vocea înapoi!
Beth, cred că vei vedea
că nu toți am pus dorințe prostești.
A mea e destul de spectaculoasă, vei fi de acord.
Dacă vrei să fii o brioșă zburătoare... Perfect.
Iar tu,
nu mai ești sora mea.
Putem primi odată rufele?
- Rufele? - Culorile mele se moleșesc.
Rufele, s'il vous plait.
Nu așa repede.
Fără haine curate până se anulează dorințele.
- Ce? - Dar nu există cale.
Dar avem nevoie de haine curate, Jean.
Există un bărbat
care locuiește în subsolul de sub acest tărâm.
S-ar putea să vă poată ajuta.
Dar trebuie să vă avertizăm. El este, er,
- nu e un om drăguț. - Nu.
Cum îl cheamă?
Mr Oom Boom Boom.
Scrie să bați de 7 ori.
La rând!
Glumiți! Ce? Cine e?
Ne-au trimis spiridușii.
Au spus că poate ne puteți ajuta.
Mr Oom Boom Boom nu ajută pe nimeni în afară de el!
Mă întreb de ce îi spun Mr Oom Boom Boom.
Deci am voce puternică.
O am din copilărie!
Ce nepoliticos!
Vă rog, Mr Oom Boom Boom.
Doar întoarceți-le dorințele și plecăm.
Ești foarte mică.
Știu.
Cine ești?
Eu sunt Silky.
Și sunt cea mai zână
dintre toate zânele tărâmurilor.
Nu am nevoie să-mi fie întoarsă dorința.
Sunt incredibil de fericită cu ea,
indiferent ce cred anumite persoane.
Știi, la a doua gândire,
m-am răzgândit.
- Vă voi ajuta. - Serios?
Asta tocmai am spus, nu?
Acum urmați-mă.
Scuzați dezordinea.
Nu așteptam vizitatori.
Locul ăsta e de obicei doar cu programare!
Ești negustor de fier vechi?
Prefer termenul „negustor de artă”.
Fac negoț cu artefacte valoroase
din toate tărâmurile!
Uite, ăsta e un om de zăpadă
din Tărâmul Gheții și Zăpezii!
Bine.
Evident, s-a topit, dar...
ați prins ideea! Bine?
Am vrăji.
Am vrăji
din Tărâmul... Vrăjilor.
- Tărâmul Vrăjilor? - Da.
Există una care ne întoarce dorințele?
Ce convenabil ar fi, nu? Nu!
Aveți nevoie de asta...
Stai. Ce... ce...
Iat-o. Da.
Am câștigat ușa asta la poker
cu un tip din Tărâmul Pe Dos.
Aveam 4 ași fără să trișez!
Intrați acolo, spuneți dorințele din nou,
și vor fi întoarse.
- Grozav. - Ba-ba-ba-ba.
Nu așa repede.
Cum am spus, sunt negustor.
Deci înainte să intrați, trebuie să facem o înțelegere.
Bine. Care e înțelegerea?
Vreau zâna.
- Categoric nu. - Nu!
- Niciodată. - Nu e pentru mine,
e pentru Moș Crăciun!
Moș Crăciun? Serios?
Mi-a oferit bani să-i găsesc
cea mai bună zână din toate tărâmurile
pentru bradul lui de Crăciun de anul acesta.
Asta e înțelegerea.
O luați sau o lăsați.
Nici peste un miliard de ani.
Stai.
Accept înțelegerea.
- Silky? - Nu.
Nu te putem lăsa să faci asta.
Nu va fi atât de rău. Voi fi cu însuși Moș Crăciun.
Ce poate fi mai distractiv pentru o zână?
Trebuie să fac asta,
dacă nu pentru voi, vechii mei prieteni, atunci...
pentru copii,
noii mei prieteni.
Sentimente frumoase. Mulțumesc, zână.
Ai face asta pentru noi?
Sigur că da.
M-am înșelat în privința ta, Silky.
Și eu m-am înșelat în privința ta.
Când?
Nu... nu știu,
a părut lucrul potrivit de spus.
Cred că am fi putut fi prietene.
Poate chiar surori.
Și am fost rea mai devreme.
Arăți grozav.
Doar că mi se părea că arătai foarte tare cum erai.
Putem grăbi lucrurile, vă rog?
Trebuie să prind ultima poștă!
Așadar, du-te, zână,
la stația de împachetare, te rog.
Înainte să intrați acolo,
sunt gustări.
Așa că serviți-vă...
...dacă puteți.
Sau „ți-ețup-acăd”, cum se spune aici.
- ți-ețup-acăd? - Pa, Joe.
- Pa, Beth. Pa, Fran. - Pa, Silky.
ți-ețup-acăd,
dacă puteți.
ți-ețup-acăd...
dacă puteți.
Trebuie să vorbim invers.
Dumnezeule.
Vreau să fiu personajul meu din Mind Blast.
Hai, intră.
Așa. În siguranță.
Strâns și cald.
Scuze, zână! Nu merge la Moș Crăciun!
Merge la Dame Snap!
Îmi doresc să am vocea altcuiva.
Ura, a mers!
Dame Snap va fi încântată
- de micul Oom Boom. - Cine e băiat bun?
Dame Snap!
Silky e în pericol.
Hei, ce faci?
Vezi-ți de treaba ta!
O trimiți la Dame Snap.
Dame Snap?
Asta nu se poate!
Vino aici!
Vino aici, tu!
A fost rapid.
Polul Nord.
Ești bine.
Moșule,
arăți exact ca prietena mea Beth.
Eu sunt Beth.
Oom Boom Boom voia să te trimită la Dame Snap.
M-ai salvat.
Bănuiesc că da.
Mâinile sus!
Asta e o armă cu caramele.
Vedeți?
Și nu mi-e frică s-o folosesc!
Dacă nu-mi dați zâna înapoi,
toți o să...
Și de aceea
port cratițe.
Bine că te-ai întors.
Tărâmul se mișcă! Să plecăm de aici!
Stai! Unde e Silky?
- Hei. - Hei.
Toate aripile și micimea,
nu eram chiar eu.
Mă prefer pe mine.
Bine, să mergem! Haide!
- Fugiți! - Haide, pe aici!
Fugiți, fugiți!
Sunt foarte nefericit chiar acum!
Fugiți, fugiți!
Haideți jos prin trapă!
- Repede! - Mereu cu ușa!
Cacao, te rog, mami.
Bună, Mr Watzisname.
Bună.
- Fă-mi o favoare, Silky. - Orice.
Nu-i mai lăsa pe băieții ăștia să te conducă.
Bine.
Acum fă-mi tu favoarea asta.
Sigur.
Poartă floarea asta frumoasă în păr.
Bine.
Haideți, copii! Grăbiți-vă!
Ce naiba...
Ne vedem dincolo.
Nicio șansă să cobor pe chestia aia.
Nici peste un milion de ani.
Da! Uimitor!
Ce e asta?
E elicopterul bunicii.
Bunica?
Cum a știut că suntem aici?
Nu știu. Și eu sunt elicopter, copii.
Nu renunți la slujbă pentru prostii
precum principiile morale!
Adică ce să le spun
celor de la club când întreabă de tine?
Va trebui să spun că e...
șomeră!
Nu! O să spun că ești în comă sau ceva.
Frieda, vrei niște semințe de dovleac?
Nu. Ce crezi că sunt, un hamster?
Kinder.
Stai drept, tunde-te.
Foarte drăguță, Fran. Ja.
Beth. Fată bună.
Bună, copii.
- Hei. - Unde ați fost?
Beth și Joe au venit cu mine în Pădurea Fermecată.
A fost foarte distractiv!
- Serios? - Da.
Și ce ai învățat în Pădurea Fermecată?
Învățat? Er...
- Nu știu. - „Nu știu.”
Nu, e în regulă. E timp de joacă.
Joaca e suficientă.
Și cum îi veți plăti fermierului banii?
Facem sosul de roșii al tatei...
Sosul de roșii al tatei?
Va fi o lansare mare la sfârșitul...
- Ja, ja. - Da.
Uitasem
de moștenirea lui Timothy.
De fapt, încă nu știu să vorbesc italiană.
Dar înveți, nu?
Nu. Tata a zis că într-o zi
o să-mi vină cumva
când va fi momentul potrivit.
Da, sigur că așa va fi. Și cum veți plăti
cheltuielile de producție?
Mașinile, echipamentele?
Mă ocup eu de asta.
- Tu? - Da.
Râd! Ho-ho-ho!
Polly a proiectat
și a făcut literalmente tot ce ne-ar putea trebui.
Tim.
A făcut o structură
automată de irigație din nimic.
Aspersor?
Nu, dar apoi o combini cu asta.
Cortul ăsta climatic cu mai multe cupole,
cu temperatură reglată.
O seră?
Știi că lucrurile astea
au fost deja inventate, nu?
Nu asta e ideea, mamă.
Atunci care e ideea, Polly?
Dacă nu te superi că întreb.
Frieda, hai s-o luăm mai ușor.
Sunt extrem de dezamăgită de tine, Polly.
Mă gândeam eu că vei fi.
Ce-ar fi să dăm camionul ăsta cu spatele?
Bip, bip, bip, bip...
Nu mă joc de-a mașinuțele cu tine, Timothy!
Poate ți se pare ciudat, Frieda, dar suntem fericiți aici.
Sunt sigură că tu ești, Timothy.
Dar tu, Beth?
Nu ți-e dor de prietenii tăi?
Nu vrei să fii înapoi în oraș?
- Păi da, dar... - Iată.
Îți voi găsi un loc la o școală bună
în oraș, trimestrul viitor, și vei sta cu mine.
Mamă!
Nu vă faceți griji, vă las în pace deocamdată.
Sau, de fapt, notez această mare lansare în agendă.
Da, voi fi aici
să asist la dezastru.
- Grozav. - Și apoi, desigur,
să vă salvez din tot haosul ăsta.
Ne conducem singuri afară.
Mulțumesc pentru scrisoare, Beth.
Vai de mine.
Er... Păi...
Apune soarele. Mai bine pornesc electricitatea.
Avem electricitate?
Și Wi-Fi.
- El... nu vrea să zică... - Nu se referă la mine. Nu.
Se referă la Wi-Fi adevărat.
Bună! M-am întors!
Vai, ne-ai lipsit!
Și voi mi-ați lipsit.
Ești bine, totuși?
Sigur. De ce?
Ai plante în păr, scumpo.
Electricitatea a dispărut. Alo?
Beth, aici erai.
Tocmai voiam să le arăt lui Fran și Joe dosarul viselor.
Ce e dosarul viselor?
E ceva ce eu și tatăl tău am făcut
când eram studenți.
E un loc unde îți notezi visurile.
Visuri despre ce voiam să facem, ce voiam să fim.
E motivul pentru care am venit aici, într-un fel.
Serios?
Da. Știi că tatăl tău a crescut pe aici,
chiar de cealaltă parte a pădurii voastre.
Iar tatăl lui cultiva roșii, exact ca noi.
Ce s-a întâmplat?
Bunicul vostru
a murit foarte brusc când tati era mic,
iar el și mama lui
au încercat să țină afacerea în viață,
dar era prea mult doar pentru ei doi.
Așa că, în cele din urmă, s-au mutat la oraș,
iar tatăl vostru a mers la școala de artă.
Acolo am început să visăm împreună.
Nu judeca desenul.
Iată.
- Tu ești. - Eu sunt. Eu foarte tânără.
Tata voia să fie rockstar?
Da, printre altele.
De ce n-a fost?
Era ocupat să aibă grijă de voi.
Ceea ce mi-a permis mie să-mi urmez visurile.
Ai făcut o stație spațială?
Nu, n-am făcut.
Am inventat un frigider.
Dar într-o zi, o stație spațială.
E bunica?
Da. Ea e.
Amuzant, uitasem că am desenat asta.
I-ai greșit fața.
Probabil fiindcă zâmbește.
Da. Da.
Tot ce mi-am dorit a fost să...
s-o fac mândră.
Asta e chestia cu visurile, nu?
Uneori pur și simplu nu se împlinesc,
oricât de mult ți le dorești.
Iar acum, acesta e cel pe care vreau să vi-l arăt.
Eu și tatăl vostru am desenat asta
înainte să vă nașteți voi,
pentru că unul dintre visurile noastre
era să trăim aici, la țară,
din roadele pământului, cu o familie fericită.
Adică voi, practic.
Iată.
Dar de ce sunt fată?
Păi da. Cum am spus,
nu poți avea totul, nu?
Am vrut să știți de ce suntem aici.
Știu că a fost greu,
și nebunesc.
Dar eu și tatăl vostru am simțit că ne îndepărtăm unii de alții
și că poate un loc ca acesta
ne-ar ajuta să ne apropiem din nou.
Poate că a funcționat.
Îți amintești ultima dată când am făcut asta?
Nu cred că am mai făcut asta vreodată.
Are cineva borcane? Borcane în plus?
Stai.
Poftim.
Bagă-l în gură.
E cea mai murdară mănușă din lume.
Grozav, am călcat în caca de melc.
Copii, e de la Silky.
Tărâmul Viselor e azi în vârful copacului.
Azi? Bine, haideți, copii, să mergem.
Joe, trebuie să terminăm asta.
O vom face. Tărâmul Viselor diseară!
- Diseară! Da! - Hai, la treabă.
Haideți. Putem face asta.
Hei!
Cel mai bun sos de paste, tată!
E clima, exact ca în Italia,
- unde strămoșii mei... - Nu!
...lucrau pământul cu mâinile goale.
Nu ești italian, prostule.
Nici măcar n-am fost în Italia.
Atunci de ce e sosul meu de paste atât de bun?
Cursă de spaghetti, eu și tu.
3, 2, 1!
- Start, start! - Start, start, start!
- Cursă de spaghetti. - Hai, hai, hai!
Haide, Fran, trebuie să-l întreci.
Nu! Nu, nu!
De ce nu se întorc?
Credeam că ne plac destul de mult.
Nu vă faceți griji. Sigur se întorc.
Nu se întorc, nu-i așa?
Ți-am spus.
Mereu uită de noi când cresc.
Atunci mai bine uităm și noi de ei.
Haide.
Tată, cineva de la DeCanio's
vine azi la lansare.
- Ce? - Ce?
Sunt cea mai mare firmă de sos de roșii din lume.
Dacă le place sosul tău, plătim locul ăsta
- cât ai clipi. - Bine, atunci.
Vrea cineva să mă ajute să culeg
niște roșii foarte zemoase?
Da!
Bine, să mergem!
Bine, Joe, sunet de tobe, te rog!
Trompetă, Fran!
Hei!
Nu. Nu, nu, nu, nu. Nu.
Cum?
Nu înțeleg.
Ieri erau în regulă.
Viermi.
- Nu. - Ruinate. Toate sunt ruinate.
Bine.
Îmi pare rău, copii.
Aventura s-a terminat.
Mai bine începem să împachetăm.
Probabil ar trebui să le spun sătenilor
că deschiderea se anulează, și...
și celor de la DeCanio's.
Stai. Putem avea câteva ore?
- Pentru ce? - Dacă tot îi putem da
fermierului banii, putem rămâne, nu?
- Da, dar... - Bethy, s-a terminat, dragă.
Nu pot explica. Ai încredere în mine.
Te rog.
Bine.
Haideți, să mergem.
Beth, unde te duci?
E numai vina mea. Nu, nu e.
Ba da.
Mi-am pus o dorință prostească în Tărâmul Zilelor de Naștere
ca roșiile să eșueze și să mergem acasă.
Atunci e vina ta.
Da. Și de ce n-ai întors-o pur și simplu?
Aș fi vrut, dar n-am făcut-o.
Așa că acum trebuie s-o repar.
Veniți?
- Da. Venim. - Da.
Vă așteptați să vă ajutăm
după ce ne-ați abandonat?
Tehnic, nu v-am abandonat.
Îi ajutam pe mama și tata.
O să-i ajutăm, Moonface.
Sunt prietenii noștri.
Cine te-a pus pe tine șefă?
Eu, domnule...
Cap... de om!
- A fost mai bine, Beth? - Te apropii, Silky.
Bine.
Ce propui?
Oom Boom Boom a spus că există Tărâmul Vrăjilor?
Da, o vrajă ar rezolva.
Da, o vrajă care face roșiile bune din nou.
Idee bună. Singura problemă e
că Tărâmul Vrăjilor e la luni distanță.
Putem traversa tărâmurile singuri?
Complet imposibil.
Sau...
complet posibil.
Azi e Tărâmul Atoateștiutorilor în vârful copacului.
Dacă știe cineva
cum ajungem la Tărâmul Vrăjilor, ei sunt aceia.
Vreți să traversați tărâmurile...
Să găsiți o vrajă magică...
Ca să salvați niște roșii.
Pentru ca tatăl vostru să-și facă sosul italian de paste.
Ceea ce va însemna că locuința și terenurile voastre
pot fi salvate de bunica voastră malefică.
Dar traversarea tărâmurilor e foarte dificilă.
Și de aceea ați venit la noi,
Atoateștiutorii, pentru ajutor.
Știm toate astea...
- pentru că... - Pentru că...
- ...noi suntem... - ...noi suntem...
Nu. Știți toate astea fiindcă tocmai vi le-am spus.
Bine, nu trebuie să te superi.
Tot sunt...
lucruri pe care le știm.
Suntem grăbiți.
Sunteți grăbiți.
Îmi dau seama.
Simt mâna timpului
apăsând greu pe umerii voștri.
Un ceas care ticăie, desigur.
Iar începeți!
Acum ridicați vocea la noi.
Strigați.
- Vă pierdeți cumpătul. - Avem dreptate?
- Da! - De aceea
ni se spune Atoateștiutori.
Știți o cale să traversăm tărâmurile sau nu?
Sigur că da.
- Ce întrebare! - Știm!
- Sigur că știm. - Bine.
Știm totul.
- Atunci spune-mi. - Er...
- Noi, er... - Da.
În camera alăturată e o mașină de sărit între tărâmuri.
Acolo.
Haideți, toată lumea.
E ca avionul din Mind Blast.
Mind Blast? Arătăm bine.
Puneți-vă centurile, copii.
O, nu!
Pot să zbor!
Nu intrăm acolo, nu?
Uite, acolo sunt ceilalți.
Poate au avut mai mult noroc.
Hei, oameni buni!
Am găsit o vrajă pentru creșterea plantelor!
- Grozav. - Da, dar vestea proastă e
că nu vrea să ne-o vândă.
De ce?
Nu știu. Idiotul tot vorbește în ghicitori.
Nu cred în obiecte materiale, atât!
Vraja asta e o preferată personală a mea,
așa că vreau ceva neprețuit
ce nu poate fi cumpărat sau vândut.
- Uită de asta. Hai! - Bine.
Moony, e un tip bun acolo.
- Aud că are o tarabă bună. - Da.
- Stai. - Ce?
Am o idee.
Nu, categoric nu.
Glumești.
Bine.
Atunci o fac singură.
Bine.
Da, a fost...
frumos.
Mulțumesc.
Moonface, pe unde înapoi la Faraway Tree?
- Dreapta. - Dreapta!
Nu, stai. Ce?
- Ține stânga. - Stânga?
Nu, stai. Ține dreapta.
N-are niciun sens!
Nu. Stânga. Sigur stânga.
- Ești sigur? - Poți avea încredere, mic om.
- Ce se întâmplă? - Pierdem putere.
Probabil am rămas fără combustibil.
N-are combustibil.
Ca expert în aviație,
- cred că avionul e obosit. - Obosit?
Nu trebuie să-l lăsăm să obosească prea tare
sau face o criză în aer,
și nu va fi bine.
Stai, ce sunet e ăla? Sforăie.
Zice că doarme.
Are nevoie doar de odihnă.
Stai, văd un tărâm. Îl aduc jos.
Acest tărâm pare încântător.
Dacă zici tu.
Locul ăsta e înfiorător.
Nu există tărâmuri rele, nu?
Ba e unul. Dame Washalot mi-a spus despre el,
a zis că e ca o închisoare.
Cum se numea? Tărâmul lui...
Dame Snap?
Bun venit...
tuturor elevilor noi în școala mea,
și atât de dornici.
Nici n-a trebuit să vă ademenesc aici.
Ați intrat singuri în capcană.
Ca niște muște mici...
într-o...
pânză de păianjen.
Săraca muscă.
- Nu era nevoie de asta. - Bine.
Am chef de puțină muzică.
Nu-i așa?
Începeți.
Stai. Nu! N-avem timp de asta!
Ce se întâmplă?
Nu sunt prea sigură.
Tocmai ai râs de mine?
- Nu. - Tu ai...
Vrei...
Vrei o palmă?
Așa mă chema cândva, știi.
Dame Slap!
Dar nu mai e așa, pentru că a venit inspectorul școlar
și a spus că nu mai am voie să-mi lovesc elevii.
Dar nu mai vine la școala asta, nu?
- Și nici copiii. - Și nici copiii.
- Pentru că e o școală rea. - Pentru că e o...
Nu, nu e o școală rea, nu? Nu.
Elevii sunt răi!
Dar nici nu ne cunoașteți.
Bine, atunci, să vă cunoaștem, da?
Tu.
Ciudat bărbos, cum te cheamă?
Er, nu știu.
- Ce? - Scuze, d-nă...
nu-mi știu numele.
Îți bați joc de mine?
Nu, nu cred că plouă. Afară e soare.
O să explodez.
- Vorbesc serios! - Bine.
Deci încă o dată, cum te cheamă?
Îmi stă pe limbă. Numele meu e
S... Ch...
Nu, nu știu.
3 zile de detenție! Afară!
Detenție?
- Unde se duce? - Bine.
Mai vrea cineva detenție?
Nu?
Da.
Afară!
Ce faci?
Trebuie să ne întoarcem, îți amintești?
Avem mai multe șanse
să scăpăm din detenție decât de aici.
Cine a aruncat asta?
Eu!
Bine.
Detenție, chiar acum!
Mulțumesc.
Afară! Afară! Afară!
- Doamnă? - Da?
Cred că sunteți una dintre cele mai bune profesoare
din univers.
Am o întrebare.
Vino puțin mai aproape.
E dezgustător.
Afară!
Ce se întâmplă? Afară!
Cu plăcere.
Moony.
Doamnă.
Mi se pare doar mie sau miroase...
...a trandafiri aici?
Ieși din clasa mea, cap de oală!
Îi e foame cuiva?
Pentru că am stat
pe grămada asta de legume stricate,
care ar putea fi destul de bune.
Plan grozav, Beth.
Să ajungem la închisoare.
De ce nu te gândești tu la alt plan?
Aș putea.
Sunt cel mai bun din toate tărâmurile la făcut planuri,
dar nu vreau.
De ce?
Fiindcă m-am săturat să ajut oameni.
V-am spus că nu trebuia
să-i lăsăm pe oameni înapoi în viața noastră.
Vin ca niște copii,
„Hai să ne jucăm toată ziua în soare
și ne vom aminti de voi pentru totdeauna.”
Dar apoi cresc
și uită complet de tine.
Așa stau lucrurile, Moonface.
Așa trebuie să fie.
E adevărat, Moony.
Doar copiii cred în magie.
Adulții uită mereu.
Tatăl nostru n-a uitat.
A locuit pe aici cândva.
Și a spus că pădurile erau pline de zâne
și pixie, bucurie și minune.
Și avea dreptate.
Cum îl cheamă?
Tim. Tim Thompson.
Timmy?
- L-ai cunoscut? - Da.
Da, l-am iubit.
Mai ales Moonface, dar...
într-o zi
pur și simplu n-a mai venit.
Am crezut că ne-a uitat.
Dar...
nu v-a uitat.
S-a întors.
S-a întors până la urmă.
Bine.
Planul. Care e cea mai tare chestie stricată din grămadă?
Cartoful ăsta.
Bun.
Joe, vraja de creștere, te rog.
- Hei, nu toată. - Nu-ți face griji.
Mai e destulă. E foarte puternică.
Lasă asta pe mine, Moony.
Cratițele sunt protecția perfectă
într-o situație ca asta.
Bine. În regulă.
Foc în gaură!
Toată lumea în spatele lui Saucy.
Chiar te pricepi la planuri.
Sigur. Credeți că inventez lucrurile astea?
Cine vrea să iasă din închisoare?
- Eu. - Da, hai să mergem.
Frumos!
Mai repede, mai repede! Grăbește-te, Fran.
La mașina de sărit între tărâmuri!
Nu se poate.
Trezește-te, e timpul să strălucești!
- Trezește-te, avionule! - Trezește-te!
S-a trezit! L-a trezit!
Merge! Merge!
Haide, să mergem! Repede!
Nu, nu, nu!
Hai, hai, hai!
- Iese pe poartă! - Vine!
Nu pare prea fericită.
Haide, Joe!
Vai, ce e asta?
Nu! Nu, scuze!
Scuze, scuze.
Marea lansare e anulată.
Nu există sos de roșii aici astăzi. Îmi pare rău.
Totul e un haos. Totul e rău. Totul e greșit.
Copiii mei trebuiau să...
trebuiau să trimită un mesaj.
Beth!
Stop!
Sincer...
Vă rog, vă rog!
Îmi pare rău! Vă rog!
Au eșuat! Plantele mele au eșuat!
Totul a eșuat. Îmi pare rău!
Be...
Despre ce vorbești, că au eșuat?
Sunt frumoase!
Da, sunt frumuseți, frate.
Ce naiba?
N-am nicio idee ce ați făcut.
Mulțumesc.
Noi n-am făcut mare lucru.
Vino aici.
Amore mio.
Crezi că vor rămâne?
Sunt sigură că da.
Sau nu mă cheamă...
Hei, oameni buni!
Mi-am amintit numele!
Și care e?
E... S...
E...
Nu, a dispărut iar.
Stai.
Unde e Moonface?
- Hei, Beth. - Bună, Beth.
Telefoanele în ecrantoșă, vă rog.
Ecrantoșă. Geantă pentru ecran.
Ecrantoșă...
Îmi place. E atât de rural.
Totul arată atât de tare aici, Beth.
Stați să vedeți ce e în pădure.
Haideți. Vă arăt împrejurimile.
Bine ai venit acasă, Timmy.
Moonface...
Cântați și voi! Cântați, oameni buni!
Dar încă n-a câștigat.
Îi voi duce înapoi în oraș
chiar de-ar fi ultimul lucru făcut.
- Pa-pa, iubiților. - Pe curând, cartofiori.
- Era și timpul, nu? - Nu vorbi cu ei.
Nu vorbi cu ei!
E atât de distractiv
să te joci cu orășenii, dragă.
Da, pe bune, foarte distractiv.
Vrei un dans?
Nu zic nu.
Hei, îmi place cântecul ăsta al familiei.
Ce s-a întâmplat apoi?
În regulă!
E sălbatic! Da, e sălbatic, bine!
Hei-hei, hei-hei!
Mai bine le lași libere. Eu mă dezlănțui.
Aduceți-l acasă, Thompsoni! Aduceți-l acasă!
Călărește-l, cowboy!
Unde sunt?
Vrei niște vin?