EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Har du nogen anelse om, hvad du har gjort?
Jeg vidste, min lærling var en dummernik, men at rejse i tiden? Tiden!
Det gik fint alt taget i betragtning, og teknisk set var det din ide.
Så må du have kludret i det. Min planlægning er ufejlbarlig.
Jeg havde intet med det at gøre, Mester.
Det var ham, og han er mig, og...
Tidsrejser er forvirrende.
Tidslinjerne er helt i uorden.
Jeg kan ordne det. Det lover jeg.
Din indblanden har allerede lavet ravage nok i historien.
Vi kan vel ændre det med tidskortet, og så bliver alt, som det var.
Sådan fungerer det ikke. Kortet viser kun glimt af mulige fremtider.
Der er ingen brugsanvisninger.
Kom nu. Så slemt er det heller ikke.
Ved mit eget skæg! Ikke så slemt, siger du?
-Filans også! -Filans også!
Din lille fangeflugt må have ændret skæbnen.
Hvis jeg ikke standser det, dør kongen.
-Eders søster, som ønsket. -Hvorfor hidkalder du mig?
Udyrene i fangekælderen slap fri ved hjælp af skyggemagi. Sært tilfælde, ikke sandt?
Jeg var i mine gemakker hele natten som en god, arbejdsom troldkvinde.
Skabningerne flygtede til De vilde skove. Du skal hjælpe os med dem.
-Hvad? Hvorfor? -Det afprøver din troskab.
Kom med deres hoveder. Ellers ryger dit eget som det næste.
-Når du får chancen, gør du det. Sådan! -Løgbryg?
-Himmerigs nektar. -Jeg vil gøre jer ridderfyre så stolte!
I dag nedlægger vi hvert eneste udyr, som vovede at trodse Arthur.
-Hip, hip! -Hurra!
De jager Jim! De slår ham ihjel.
Han er ikke den eneste. På grund af os vil Arthur også stille træskoene.
Hvad? Skulle jeg tage sko med?
-Det er dødens træsko, Steve. -Hvem ville gå med dem?
Hør her. Hvis Arthur dør, taber vi Slaget ved Killahead og hele krigen.
Det vil nok forstyrre tiden så meget, at I aldrig kan komme hjem igen.
Åh, nej. Toby!
-Hvad sker der med ham? -Vores fremtid er ved at forsvinde.
-Hvad er det? -Det var der ikke før.
Arthur og Jim overlever i en ny tidslinje!
Er Morgana helten? Er hun ikke skæbnebestemt som Frøken Skurk?
Kan Arthur og Morgana forsones, ser der ud til at være en mulighed for,
at ingen dør.
Væbner Steve! Vi er alle tørstige!
Jeg tager Morgana. Se til Arthur, Douxie. Steve, de må ikke dræbe min kæreste.
Arch, vi redder historien...
Du kan tro nej, knægt.
Jeg kan hjælpe til. Jeg er 900 år klogere, stærkere...
900 år mere vanvittig tydeligvis.
Jeg må sørge for at redde kongens liv.
Jeg antager en lærling, som ikke roder med tidens gang.
Jeg er klar, Mester!
Ham? Jamen han er bare en knægt med en knold.
Nogen er vist misundelig over, at han ikke må ride på hesten.
VIDUNDERE
Vi må udrydde hver eneste fjende på vores jorder.
-Død over alle trolde! -Død over alle trolde!
Vi rider ud og river deres ansigter af!
Kom så, middelalderens Maren! Ko, hyp!
Hvilken dejlig dag til en ridetur. Man vil bare gerne...
Ja, det kilder, mor.
Sovebesværgelser kan jo give permanent hukommelsestab.
Det kan jeg ikke huske. Pyt.
Kom så! Kongen har brug for os.
Sådan! Vi nåede grænsen.
Killahead...
Stort, farligt navn til en ynkelig, lille bro.
Floden er udtørret. Den går over intet.
Mine venner skulle finde os. Noget må være sket. I skal i sikkerhed.
Rolig nu. Du er stadig såret.
Jeg klarer mig. Fortsæt.
Så du kan dø og hjemsøge mig? Nej tak. Hvorfor stoler du på menneskene?
Vi er ikke alle onde. Du må bare give os en chance.
Til at gøre hvad? Se selv. De kommer for at hænge dit hoved op på væggen.
Gem jer, alle sammen!
-De må ikke finde de andre. -De vil føre dem til byen. Dumme kødsække.
-Vi må aflede dem. -Ja.
Nå, hej.
Grib dem!
Du skubbede mig bare!
Hurtigere, mænd!
Vi ryster dem af os i De vilde skove.
Nu løber de den vej!
Middelalderlige ganger, hyp! Når det behager dig.
-Du må se på tidskortet, Merlin! Vi har... -Dig!
Trodser du mine ordrer, når kongens liv er i fare?
Behøver jeg minde dig om, at vi er på Gunmars territorium?
Jamen jeg fandt en ny skæbnelinje, Mester.
Vi kan redde alle, hvis Arthur og Morgana...
Kom. Nu har vi chancen.
De er i De vilde skove. Lad hestene stå. Vi fortsætter til fods.
Det er aldrig så let at ændre skæbnen. Jeg tager mig af dig senere.
Det vigtigste er, at jeg beskytter Arthur.
Fint! God snak.
-Glem ham. Jeg tager kongen. -Jeg tager mig af Morgana.
De royale søskende skal bare blive gode venner igen.
-Og ikke dø. -Ja, også det.
Nyder I jagten, Eders nåde?
Dig igen? Nej. Det hjælper, når min søster er sat på plads.
Synes I ikke, at livet er for kort til at bære nag?
Altså...
Familien er vigtig, ikke? I er heldig, I har en. Han er alt, jeg har.
Kom nu. Morgana ville bare beskytte de stakkels væsner.
Vil I virkelig risikere at såre hende for det her?
Jeg vil ikke tale mere om det!
Vær på vagt.
-Min bror har øjne overalt. -Han vil bare passe på Dem.
Han har anklaget mig for forræderi.
Jeg mistede min bror. Vi påskønner dem ikke, før de er væk. Tal med ham.
Se, hvad den sidste snak førte til.
Af alle her er det kun dig, jeg kan stole på.
-Hvorfor stoler han ikke på Dem? -Det er en lang historie. Kom så.
De er forsvundet. Sporet er blevet koldt.
De er ikke vilde med hinanden.
Gid du kunne minde ham om de gode, gamle dage.
Det kan jeg måske også.
Hør, var I ikke ofte ude i skoven før, Eders Nåde?
Jo, da jeg var dreng.
Meget tid gik tabt i denne forbandede skov.
Jeg flygtede ofte hertil for at undgå mit voksende ansvar.
Vær på vagt! Vi er blevet fortryllede.
Hvad sker der?
Den kommer efter mig!
Det er mørk magi!
Fald ned. Vi er ikke i fare. Min herre...
Gwen...
Min trolovede.
Min elskede. Hun var mit hjerte.
Vi elskede skoven og den frihed, den gav.
Skoven belønnede vores mod med venlighed.
Gwen og jeg var aldrig bange, men Arthur...
Jeg kendte til de farer, der lurede i mørket.
Gwen! Forsvind fra hende, dæmon!
Senere, når pligterne holdt mig inden døre, ansporede Morgana Gwen.
De gik ud, når hun burde være blevet i Camelot.
Arthur bebrejdede mig for vores ture, men den nat var det Gwen, der hev mig med.
Vi faldt i en stalklings rede.
Gwen!
Den var bange.
Den nat gik Gwen ud i skoven og vendte aldrig tilbage.
-Du burde have vidst bedre, søster. -Du tilgav mig aldrig.
Da min egen evne blomstrede, så du endnu en uhyrlighed.
Merlin skulle lære mig at styre den del af mig...
...men Gwen elskede magi så højt som jeg.
Ja. Ja, det gjorde hun.
-Jeg savner hende så forfærdeligt meget. -Det gør jeg også, min bror.
-Det virker! -Trold! Vi fandt en!
Jeg vil ikke miste flere til de uhyrer. Grib til våben!
-Nej, nej, nej! Ikke nu! -Åh, nej. Jim!
Stå fast, mænd! Husk jeres træning!
-Dræb udyret! -Vent, dræb? Sætter vi dem ikke fri igen?
Bruger du magi på kongen? Er du gået fra forstanden?
Kom. Vi må beskytte Arthur.
Fæld udyret!
Nej, Arthur!
Vil du have æren, væbner Steve?
Vis ikke udyrene nåde, unge væbner.
Hurra!
-Brutale Bular! -Selveste Gummgummernes prins.
Lad os se, hvad du...
For Camelot!
Jeg skal drikke dit blod af et bæger lavet af dit kranium!
Jeg skal skære dig op, så dine indvolde falder ud.
-Min konge! -Arthur!
Intet falder ud i dag.
Få det overstået, kødsæk.
Gunmars afkom.
Jeg vil ikke sløve Excalibur på dig.
Træk udyret tilbage til Camelot! Jeg har planer med ham.
-Resten følger mig! Min klinge er sulten. -Som I ønsker. Videre!
Hvem er det sande udyr her?
Sporene er friske. De er ikke langt væk.
-Vi må sprede os ud. -Af sted.
Hvad angår dig, må du vælge side nu.
Du bør ikke vende tilbage med en ren klinge.
Vi må sinke dem. Ellers bliver vi til statuer.
Følg med! Vi tager en omvej... Vent!
Hvad er det?
Vi trolde beskytter jo vores hjem.
-Kun idioter ville forfølge os. -Du kender ikke Steve.
Området er farligt, men vi kan ikke gå udenom.
Frygt ej, for Steve vil finde fjendens base.
Vent. Pas på...
Av!
-Av! -Uf!
Den må gøre ondt.
-Flot, væbner Steve. Kysten er klar. -Jeg elsker jer. I er mine bedste venner.
-De glathuder fortsætter bare! -Hvordan kendte du til fælderne?
Jeg boede her engang.
Dette er Tombro, mit hjem, eller det, der er tilbage af det.
Her er... pænt.
Det var her. Den store kong Arthur udvider altid sine grænser.
Jeg var ungtrold, da de raserede byen,
fangede mig og gav mig mit menneskenavn, Callista.
Jeg kender ikke mit troldenavn. Mit ægte navn. Det er det sædvanlige.
Det gør mig ondt, Callista.
Vi kan slikke vores sår, når de ikke jager os.
Mennesker og trolde bor side om side hos mig.
Hvor er det lige?
Du vil ikke tro dine egne øjne. Se! Mennesker og trolde, der samarbejder.
-De behøver ikke slås. -Hvem er ham med babyhænderne?
-Er det splejsen? -Han var høj af sin alder.
De er ikke alle onde.
Jeg har en på kornet.
Den der er lidt sød.
Hvad gør jeg nu? Jeg føler mig splittet.
Åh, nej! En myg!
Klodrian!
-Callista! -Løb, nu!
Åh, nej! En myg til!
Kom så, skynd dig.
Jim?
Jim!
Callista! Hvor er du?
Jim! Jim!
-Hvad med at lade den slippe? -Vi lader dem aldrig slippe!
Saml jer! Den, der nedlægger trolden, får et len!
-Hurra! -Hurra!
-Vent! -Det er farligt!
-Nej. -Vi har ingen tid at spilde.
-Hvad gør De, hvis vi fanger dem? -Det nødvendige.
Jim!
-Der er du jo. -Morgana?
Jim! Jim!
Rolig. Jeg gør dig ikke noget.
Jim! Dræb ham ikke! De sagde...
Det gør mig ondt, du var buret inde.
-I lysningen. -Løb! Jeg holder de andre hen.
Jeg finder dig.
-Arthur! -Jim!
Nå, søster. Din ægte loyalitet er omsider afsløret.
Du skulle ikke vende tilbage med en ren klinge.
-Nej! -Hvad laver du?
-Det, jeg burde have gjort for længst. -Angriber du din konge?
-Løb, Jim. -Kom tilbage, din grusæder!
Nej!
Hvad i... Hun er en heks.
Hold da op, den trold... Den kom ud af det blå. Ikke også, gutter?
Løb!
Det var jo dig.
Du trodsede mig, befriede udyrene og angriber nu dit eget blod?
-Hvad er faret i dig? -Et klart sind, min bror.
Morgana?
Hun tager Arthurs liv.
Nej! Nej, vent! Vi behøver ikke slås!
Forsvar kongen for enhver pris!
Også dig, gamle mand?
Jeg gør det, jeg må, for alles bedste.
Forrædere! I lænker os og frygter det, I ikke kan styre,
men vi af magi er ikke mindre værd. Vi er mere!
-Stop! Vi har en anden udvej. -Det kan gøres fredfyldt.
-Den tid er forbi for længe siden. -Han er ikke fjenden, Morgana.
Jeg stolede på dig! Nu tager du min brors parti frem for dit eget folks?
Du er en af dem. I er alle mod mig, men jeg er stærkere, end I aner.
Ortum obumbratio!
Filans...
-I det mindste slap lille Jim væk. -Der er en til.
Forsøger du at flygte, udyr?
Hvorfor flygter du ikke? Nu dør vi begge.
Jeg sagde det jo. Ingen bliver ladt i stikken.
Der kan man se. Følelser.
Glem det! Du får mig ikke.
Din ondskab mod magiske folk har ingen grænser.
Du har taget og taget, og nu tager vi det tilbage.
Beskyt kongen!
Så er det nok!
Du forbyder magi, men kæmper med et fortryllet sværd.
Du slukker alle kræfter, der ikke er dine, men jeg forgår ikke så let.
Jeg benægtede længe dit sande væsen, fordi du er min søster,
men når jeg ser på dig nu, ser jeg kun en dæmon. En heks!
Og jeg ser kun en lille dreng, der er drevet til vanvid af had og fordomme!
Farvel, min bror.
Morgana!
Nej! Nej, nej, nej!
Nej...
Bror?
-Morgana! -Nej!
Nej!
Nu har magi i sandhed taget alt fra mig.
Hun er død. Det mislykkedes os.
Nej, det mislykkedes for mig. Mester, jeg... beklager virkelig.
Det er derfor, man ikke roder med tiden.
Jamen jeg prøvede at ordne det.
Forstår du det ikke, knægt? Man kan ikke ordne det.
Alle forandringer har konsekvenser.
Kendskab til fremtiden er ikke et ansvar, man skal tage let på.
Man kan forårsage noget, der er værre.
Morgana er død og Excalibur knust. Det skete aldrig.
Vi er på ukendt grund.
Vi er næsten... fremme.
Tak. Du lod mig ikke bare dø, Jim.
Du er såret.
Det er jeg faktisk også.
Hjælp! Er der ikke nogen, der kan hjælpe os?
Blinke?
Blinke? Det er Blinkser Galadrigal, om jeg må bede, ungtrold.
Tekster af Mia Kyhn