Știați că oamenii sunt alcătuiți din aproape 50% microbi?
Adică jumătate din celulele din corpul dv.
nici măcar nu vă aparțin.
Ci aparțin acestor organisme microscopice care se târăsc în interiorul dv.
Deci, dacă vă gândiți la asta, nu există niciun dv.
Nu sunteți reală.
Sunteți fictivă.
Vai, am comis-o iar
Sunteți doar o mega-colonie de bacterii.
Știam asta.
Pentru că mi-ai mai spus.
Când ai simțit ultima dată nevoia
să-ți rupi bătătura de pe deget?
DEZINFECTANT DE MÂINI
- În dimineața asta. - Și ai făcut-o?
Da.
Poate încercăm din nou terapia prin expunere.
Nu mi se potrivește.
Bine.
Îți iei medicamentele?
Uneori.
Ca să meargă, trebuie să-ți iei medicamentele în fiecare zi. Știi asta.
La ce te gândești?
Mă gândeam că nu e drept
că dv. și orice alt om normal știți
că aveți bacterii și nu vă pasă.
- Nu-mi place cuvântul „normal”. - Iar mie
nu-mi plac cuvintele cu care mă descrieți în carnet.
Cine are urechi de auzit...
Sigur, reflectă lupta ta,
dar reflectă și faptul că ești mult mai mult
decât TOC.
Ești deșteaptă, creativă și grijulie.
Mulțumesc, dar vă rog să vă opriți.
Deci ai dori să fii la fel ca oamenii normali?
Nu.
Aș ucide ca să fiu ca oamenii normali.
UN ȘIR INFINIT DE ȚESTOASE
MARK HOLMES 5 DEC. 1974 - 13 MAI 2016
BUN-VENIT ÎN TABĂRA MARIGOLD
PENTRU COPIII CARE AU PIERDUT PE CINEVA DRAG
BAZAT PE CARTEA LUI JOHN GREEN
Ce părere ai?
Despre ce?
Holmsey, părul meu e de culoarea unui flamingo jenat.
Da, nu e un lucru bun.
Nu-mi vine să cred că, până la urmă, ai făcut-o.
E îndrăzneț.
Daisy Ramirez frânge inimi, nu încalcă promisiuni.
Crezi că ar trebui să-mi tatuez asta mare, pe gleznă?
Nu.
Uitați-vă la noua mea piesă.
Noua lui piesă.
Bum!
E sexy. Cine e?
E Mychal 101.
Cu Photoshop am făcut media fețelor a 100 de persoane numite Mychal,
dar scris cu „Y”, ca al meu.
Iar media fețelor lor a devenit el.
Al 101-lea Mychal.
Bună, Mychal 101.
Acum, că am perfectat tehnica...
Ăsta e stomacul tău care digeră sandvișul.
Fac o piesă cu chipul liceului White River.
Toate bacteriile care rumegă mâlul de unt de arahide și miere.
Le simți trăind, înmulțindu-se și murind în interiorul tău.
Corpul tău nu e decât o gazdă
a unei colecții masive de organisme parazitare,
gata să provoace infecții,
gata să provoace infecții.
Holmsey, mă asculți?
Ascult cacofonia tractului meu digestiv.
Aza?
Da.
Când l-ai văzut ultima oară pe Davis?
Nu știu.
Îl știi pe Davis Pickett?
Da, de când erau mici.
- Ce? - Au fost în tabără.
Se aude prea tare.
De ce se aude așa de tare?
Zgomotul abdominal excesiv e un simptom neobișnuit,
dar nu nemaiîntâlnit, al infecției cu Clostridium difficile.
Chiar și infecțiile moderate se pot agrava rapid.
Deteriorarea mucoasei intestinale
face ca bacteriile să se împrăștie în cavitatea abdominală,
cauzând o infecție mortală.
Trebuie să schimbi plasturele.
Probabil te-ai infectat.
Trebuie să drenezi infecția și să o cureți.
Pune-ți un plasture nou înainte să se agraveze.
Trebuie să mă duc la dulapul meu.
Majoritatea cazurilor de C. diff apar în spitale.
Tu n-ai fost la spital, dar transpiri și ți-e cald.
Probabil ai temperatură.
Și febra e un simptom al C. diff.
Termină, nu ai febră!
Nu ai febră încă.
Cum ai putut uita să-ți schimbi plasturele?
Chiar nu cred că am uitat.
Ba da! Ai uitat să-l schimbi, iar acum e prea târziu.
Ai C. diff și o să...
Ți-au luat-o razna gândurile?
Da.
Mâine ieșim împreună în pauza mea de prânz, da?
Prin „ieșim” vreau să spun că vii să mă iei în pauza de prânz.
- Sigur. - Slavă Domnului!
Ne vedem mâine. Te iubesc!
Pa!
SIMPTOME C. DIFF
Nu e voie cu telefonul pe hol, Aza.
Nu e voie să-ți spionezi fiica la școală, mamă.
Pari obosită.
Te simți bine?
Da.
Și ți-ai luat...
Da.
Vrei să mergem la un film mâine după-amiază?
Nu te prea văd în timpul săptămânii.
Ies cu Daisy.
Poate duminică, atunci?
Poate.
Bună!
Schopenhauer a spus cândva: „Omul poate face ce vrea,
dar nu poate voi ceea ce vrea.”
Motivele noastre pot fi predeterminate,
dar depinde de noi cum reacționăm la aceste motive.
Și gândiți-vă la asta...
LUCIA ABBOTT, PROFESOARĂ UNIV. NORTHWESTERN
...dacă modificați microbiomul unui șoarece,
bacteriile din stomacul lui vor căuta brusc alte alimente...
Vești oribile. Am pierdut,
ceea ce înseamnă că trebuie să port costumul de șinșilă.
Iar Bea O'Brien l-a purtat toată dimineața.
Hai să facem pauza asta de prânz cât mai frumoasă.
Pe bune?
Știi că nu ai voie să bei lichide opace în Harold.
E vanilie, e aproape incoloră.
Bine.
E gol.
Ești mulțumită?
Ești mulțumit, Harold?
Da, este.
Dacă mai contează,
tatăl tău sigur zâmbește din lumea de dincolo,
mândru că ești așa obsedată de vechea lui mașină.
Radio sau CD?
CD întotdeauna.
Dintre toate CD-urile care s-ar fi putut bloca aici,
a ajuns să fie cel mai bun album din lume.
Îmi pare rău, dră Jackson
Sunt sincer
Nu am vrut să vă fac fata să plângă
Îmi cer scuze de un miliard de ori
- Lo siento, señorita Jackson - Îmi pare rău
Sunt sincer
Sincer
Nu am vrut să vă fac fata să plângă
Îmi cer scuze de un miliard de ori
Pe stejar, sper să ne simțim așa mereu
- Mereu? - Mereu, pe veci?
Mereu, pe veci?
Pe vecie nu pare mult Când ai crescut
Și-ți dai seama că stăpânul Nu se înșală
Dră Jackson, am avut intenții bune Mi-aș dori
Să fiu magician Să fac o vrajă, să dispară
Toate gândurile triste despre mine Despre ea, despre el
Oare ce s-a ales de sentimentul
Bună, Holly.
Un burger vegetarian pentru Milady, fără nimic în afară de chiflă.
Și un burger texan picant pentru mine.
Extra picant, dacă se poate.
Am o zi proastă.
Să ghicesc, aveți un cupon?
Chiar avem.
Și de băut?
Ce suntem, bogătane? Două ape.
Dacă-mi mai dați bacșiș cu mărunțiș...
De ce apare Davis la știri?
MILIARDAR DISPĂRUT
VĂDUV, TATĂ, INFRACTOR?
Pentru că tatăl lui a dispărut. Asta spuneam.
Nu m-ai auzit spunând asta?
- Miliardarul Russell Pickett... - Acum mă auzi?
Pickett Engineering lucra la un proiect masiv de construcție
pentru curățarea Râului Alb de apele reziduale,
prin extinderea tunelurilor existente și devierea pârâului
cunoscut drept Pogue's Run.
Pickett fusese probabil informat
că era acuzat de fraudă și mită
și că arestarea sa era iminentă.
- Aoleu! - Dl Pickett e văduv și are doi fii,
Davis și Noah.
Detectivul Dwight Allen ne-a dat mai multe detalii despre căutare.
FBI oferă o recompensă de 100.000$ pentru oricine are informații
care ar putea ajuta la găsirea dlui Pickett.
- Măiculiță! - Oricine are informații legate de anchetă
- ...ar trebui să contacteze... - Măiculiță!
Cine crezi că are grijă de Davis și de Noah?
Probabil unul dintre catralioanele lor de servitori.
Sunt bogați. Bogații se descurcă mereu.
Cred că pierzi ideea de bază, adică cei 100.000$.
Ce e cu ei?
Tu și Davis erați prieteni.
Da, când am petrecut vara în tabăra de deprimați.
Poate nu-și amintește de mine.
Își amintește. Chestiile alea te leagă pe viață.
Iar tu ești memorabilă.
Chiar dacă-și amintește,
nu înseamnă că știu cum să-i găsesc tatăl dispărut.
Da, dar avem un avantaj față de ceilalți.
Nu suntem genul care să strâmbe din nas la o sută de mii, Holmsey.
În prezent eu spăl bile din groapa de joacă și iau 8,40$ pe oră.
Știi ce spăl de pe bile?
Știi?
Pipi.
Pipi, Aza.
Da, bine.
Și oricât aș vrea să cred
că ficțiunea mea bazată pe Războiul stelelor mă va îmbogăți,
nu pot conta pe asta acum.
Prin urmare, ne datorăm nouă înșine,
familiilor noastre și viitorului nostru să încercăm să obținem acești 100.000.
Cu așa bani, am putea comanda sucuri.
Nu înțeleg cum a dispărut Russell Pickett fără să știe nimeni.
Bogătanii nu au camere de supraveghere
în conacele lor?
Ca să se asigure că nu le fură nimeni bijuteriile?
De fapt, ei au o singură cameră.
De unde știi?
După tabăra de vară, Davis m-a invitat la ziua lui, la 13 ani.
Un puști i-a luat o cameră de captare a mișcării,
ca să se uite la animale.
În fața tuturor,
tatăl lui a înțepenit și a spus că n-o poate păstra.
De ce?
„Confidențialitatea e cel mai important lucru pe care îl poți avea
și, dacă nu ai asta, nu ai nimic.”
E o tâmpenie să spui asta unui copil care încearcă să se bucure
de ziua lui și să nu fie trist că i-a murit mama.
Pe bune.
Davis s-a supărat
și, în sfârșit, tatăl lui a cedat și l-a lăsat s-o păstreze.
Nu... Nu te sprijini.
Scuze.
Bine. Deci...
trebuie să punem mâna pe cameră. Știi unde a instalat-o?
Oarecum.
L-am ajutat cu toții s-o pună într-un copac mare, lângă râu.
Holmsey, avem o pistă.
- Ce faci? - Dau un telefon.
Eric, bună! Sunt Daisy.
Da, de asta te sun.
Chiar am nevoie să-mi iau liber după-amiaza asta.
Sunt destul de sigură că am...
Spune-mi un virus gastrointestinal foarte contagios.
Norovirus.
Cu siguranță am norovirus.
E 100% norovirus.
Mă simt de parcă aș avea norovirus.
Mulțumesc. Bine. Pa!
Mai ai canoea aia?
Apa asta cred că e 50% urină.
Aia e jumătatea bună.
Glumesc.
Apa asta colcăie de bacterii.
Ce zi frumoasă!
Soarele strălucește, canoea plutește,
iar noi vom trăi curând visul american.
Vom beneficia de nenorocirea altcuiva.
Poți să vâslești mai delicat, ca să nu mă stropești?
Scuze.
Apa o să te ude
și imediat după aia...
Știai că râul ăsta e singurul motiv
pentru care există Indianapolis?
Știu că încerci să mă distragi.
Da, dar știai ce spun eu?
Bacteriile pot cauza Giardia.
Când Indiana a devenit stat,
s-au ținut dezbateri aprinse în legătură cu capitala.
Și au observat că există un râu chiar în mijlocul statului.
Așa că au zis: „Bum! Locul perfect pentru capitala noastră.”
Dar, după ce au dat anunțul,
și-au dat seama că Râul Alb are o adâncime de 15 centimetri
și că navele cu aburi nu pot naviga pe el.
Multă vreme,
a fost cel mai mare oraș din lume
care nu se afla pe o cale navigabilă.
E foarte interesant.
Da, știam că o să-ți placă.
Ia te uită! Am ajuns!
Aproape!
PRIVAT - ACCESUL INTERZIS PICKETT ENGINEERING
Poate că ăsta e un semn că trebuie să ne întoarcem acasă.
Ba nu.
Dezmințire plauzibilă.
Încotro e camera video, Holmsey?
Nu știu.
De ce nu poți avea acea TOC care observă tot
și te face un detectiv grozav,
ca în toate serialele cu crime la care se uită tata?
Recunoști ceva pe aici?
Nu? E doar pădure? Bine.
Ce faci?
Sabie laser.
Încearcă și tu.
Hai că poți.
Wingardium Leviosa!
Nu. Ai greșit franciza. Și știu că știi asta.
Putem să mergem acasă și gata?
A fost o mare pierdere de...
Uite copacul.
Și camera.
Da!
Ce se întâmplă acolo?
Nu sunt renumită pentru puterea mea.
Nu se sincronizează cu telefonul.
Ai activat Bluetooth-ul?
Da, l-am activat.
Ce e?
- Nu era activat. - Aza!
- Bine. Merge. - Da?
- Da, se încarcă pozele. - Bun.
Nu vreau să te alarmez,
dar o mașinuță de golf se îndreaptă cam în direcția noastră.
Cam?
Cred că e doar în patrulare.
E bine, liniștește-te.
Ba nu e bine. E foarte rău. Cu siguranță ne-a văzut.
- O clipă! - Grăbește-te!
- Bine. - Repede! Da?
- Da. - Am terminat? Bine.
Am terminat. Bun.
Ce ne facem?
Facem pe „domnița la ananghie”.
Ba nu. Nu fac așa ceva.
Bine, e în regulă. Nu-ți face griji.
Doamne!
Așa.
Nu!
Ce faceți aici?
În afară de încălcarea proprietății?
Bună! Slavă Domnului!
Eram cu canoea și cred că ne-am lovit de o stâncă.
De mai multe stânci.
Am început să luăm apă.
Abia am ajuns la mal.
Dar Aza
se întâmplă să fie prietenă cu Davis Pickett.
Poate ne-ai putea duce la el.
Mi-ar face plăcere.
Mulțumesc.
Pentru că, dacă n-o cunoaște pe prietena ta, chem poliția.
Ce bine!
Tabăra de deprimați chiar te leagă pe viață, da?
Mă zgâlțâie.
Davis, ai musafiri.
Aza! Ce faci aici?
Bună, Davis.
Vezi? Ți-am spus că se cunosc.
Scuze, ne-am lovit de o stâncă și am naufragiat lângă conacul tău.
Scuze pentru deranj.
Eu cred că o să...
Mă duc să dau un telefon.
Să mă asigur că avem asigurarea pentru canoe
de care ți-am spus.
State Farm?
Îmi cer scuze pentru Daisy.
Este...
din zodia Leului.
Știi ce e incredibil?
Tocmai mă gândeam la tine.
Da?
Da, toți cei de la știri folosesc numele complet al tatei,
Russell Davis Pickett.
Și eu îmi tot spun: „Ăsta e numele meu.”
Și asta te-a făcut să te gândești la mine?
Țin minte că ai spus că tatăl tău voia
să ai un nume unic.
Un nume care să fie doar al tău.
„De la A la Z și înapoi.”
Tatăl meu mi-a zis „junior”.
Fiindcă eram junior.
Tu nu ești numele tău.
Îmi pare foarte rău pentru tot.
Sunt sigură că va reveni curând.
Așa sper, de dragul lui Noah,
dar tata e un dobitoc.
Poate nu e cuvântul potrivit.
E un laș și un infractor.
Probabil că e ascuns în Alpii Elvețieni și chiar acum e la masaj.
Joci cu mine următorul joc?
Sigur, dar mai întâi salută. O mai știi pe prietena mea, Aza?
Salut!
Mă bucur să te văd.
Ar trebui să plec.
Vrei să te ducem cu mașina? Lyle te poate duce, nicio problemă.
Sigur, mulțumesc.
Sper să nu mai treacă mulți ani până te voi revedea, Aza.
- Raton. - Raton.
- Coiot. - Coiot.
O să mă tot îngâni sau...
Mă pot opri, dacă nu te ajută.
- Raton. - Raton.
- Nimic. - Nimic.
Mă opresc. Am terminat.
Nimic.
Durează prea mult.
Coiot.
Coiot care mănâncă un raton!
Uite-l! El este!
Chiar el este! Dumnezeule!
Fuge îmbrăcat în Burberry, desigur.
Ce tare!
Bun, știm că a plecat în toiul nopții,
din cauza orei de pe poză. Și a luat o geantă.
Nu știu unde ajungem cu asta.
Da, nici eu.
Dar tot e ceva!
Din fericire pentru noi, Davis te place.
Așa că o să-l mai vizităm iar și o să intrăm în burta fiarei.
Conacul e burta. Sau e fiara?
Nu știu. N-am înțeles niciodată vorba asta.
Daisy, chiar crezi că mă place?
Da, iar ție îți place de el.
- Ba nu. - Ba da.
E foarte sexy. Glumești?
Uită-te la tine, strălucești!
- Chiar strălucești. - Ba nu, și chiar dacă da...
- Nu spun că da. - Ba da.
Nu contează.
Eu nu...
Nu pot ieși cu nimeni, știi asta.
Ba nu știu asta. De ce nu poți?
Poate fiindcă dinamica unei relații nu se potrivește cu talentele mele?
Dinamica...
Schimbul de fluide corporale e iadul pentru mine.
Și, când ieși cu cineva,
te întreabă: „La ce te gândești?”
Și tu ar trebui să spui: „Mă gândesc la tine, scumpule.”
Dar tu de fapt te gândești că vacile n-ar putea supraviețui
fără microbiomul din mațele lor.
Ceea ce înseamnă că vacile nu există ca forme de viață independente,
dar nu poți spune asta, ar fi ciudat.
Așa că ești obligată să alegi între a minți și a părea ciudată.
Ai putea sparge gheața cu chestia asta la următoarea ta întâlnire cu Davis.
Eu...
E cu siguranță ciudat, dar în cel mai bun mod.
Ca tine, Holmsey.
Știi ce? Pun pariu că, dacă v-ați săruta,
nu te-ai mai gândi la...
Optzeci de milioane de microbi.
Dacă microbii lui sunt mai buni ca ai tăi?
Nu?
Poate că, dacă v-ați giugiuli, te-ai însănătoși.
Poate.
Dacă ai căpăta superputeri de la microbii lui?
Da! Doamne!
Era o fată normală, până când a sărutat un miliardar
și a devenit „Micro Bianca,
- ...Regina Microbilor!” - Gata!
DAVIS PICKETT JR. CĂUTARE
RUSSELL PICKETT VA LĂSA O ENORMĂ AVERE UNUI PROIECT DE CERCETARE
PROCURATURA - DECENII DE MITĂ
CÂND A DISPĂRUT?
GÂNDURI OCAZIONALE - POSTAREA 281
„POȚI ÎNVINGE STRESUL
ALEGÂND UN GÂND ÎN LOCUL ALTUIA.”
„Poți învinge stresul
alegând un gând în locul altuia.”
William James.
Ce superputere avea William James?
Eu nu-mi pot alege gândurile, așa cum nu-mi pot alege numele.
SUPERPUTERE - JAMES
NU-MI POT ALEGE GÂNDURILE.
DAVIS ESTE SINGUR.
Toți își bagă nasul în treburile familiei,
așa că e timpul să închid acest cont.
Așadar, la revedere, prieteni.
Dar, desigur,
nimeni nu spune la revedere dacă nu vrea să te revadă.
NIMENI NU SPUNE LA REVEDERE DACĂ NU VREA SĂ TE REVADĂ.
- Bună, Aza, ce mai faci? - Bună!
Bine. Cum merge?
Nu vreau să stric grupul nostru de prieteni,
pentru că e minunat, și nu vreau să creez situații ciudate,
dar crezi că...
Poți să mă refuzi
și nu mă simt jignit, dar...
Nu cred că pot ieși cu cineva acum.
Ce penibil...
Voiam să te întreb dacă crezi că Daisy ar vrea să iasă cu mine
sau dacă e o nebunie.
Și tu ești grozavă, Aza.
- Știi... - Da, e o idee bună.
Ar trebui să vorbești cu ea, nu cu mine. Îndrăznește!
Mă simt penibil acum.
Nu. Și tu ești frumoasă, Aza.
Doar că pe ea o știu de când...
Nu, e în regulă.
Cred că are logică.
Mă place de luni de zile.
Serios?
De unde știi?
Pentru că am ochi.
Ce o să-i spui?
Că-s de acord.
Cred că o întâlnire nu strică.
Acum, eu și Mychal putem ieși cu tine și Davis.
Ne ducem cu toții la castel,
iar eu mă furișez și spionez în timp ce tu și Davis...
Bum-bum.
Hei!
Ce e...
Muzică de filme porno.
Bine.
Chiar dacă aș fi de acord cu asta, Davis nu m-a invitat.
Aza, nu trebuie să aștepți să te invite băiatul.
Ce ești, slujnică?
Scrie-i că te duci cu niște prieteni
la burgeri, în weekend.
Ai încredere, o să accepte.
Îi scriem acum.
La ora 7:00?
- Merge la 7:00? - Da.
Seara? Crezi că el își dă seama...
Doar nu e micul dejun.
Bine.
Foarte bine.
SIGUR, NE VEDEM ATUNCI.
- A răspuns foarte repede? - Da.
- Cu ce ne îmbrăcăm? - Rochii de seară, logic.
Ai primit vreodată o poză cu o sculă?
Am văzut una.
Sigur că ai văzut una.
Te întreb dacă ai primit vreodată o poză cu o sculă pe care n-ai cerut-o.
Ca un fel de prezentare.
Gen: „Îmi pare bine să te cunosc. Sunt un penis.”
Da, nu. N-am primit.
Mie mi-a trimis una un fan.
Care ar fi procesul de gândire?
„Mi-a plăcut povestea pe care ai scris-o
despre aventura romantică a lui Rey și Chewbacca,
pe o navă spațială Tul'kar.
Ca mulțumire pentru autor,
îți trimit o poză cu penisul meu moale.”
Bună, fetelor.
Bună!
La ce vă uitați?
- Ceva pe internet. - Noi doar... Da.
- Platforme sociale. - Rețele de socializare.
La Applebee's e ținuta obligatorie?
Ce comic!
- Mergem la o întâlnire dublă. - Daisy!
Nu e niciun secret.
La naiba, era secret?
Cu cine?
- Mychal și Davis. - Davis Pickett?
Da. Bine, pa, mamă.
Bine.
Arătați minunat. Îmi place rujul.
Șterge-ți rujul.
- Bună. - Ce mai faceți?
- Bună! - Bună!
- Ce mai faceți?
Bună!
Nu încă.
- Veniți des pe aici? - Frate, sunt cliente fidele.
Unde altundeva poți găsi și wonton de creveți,
și pui cu parmezan, și quesadilla?
Ne aduci la toți Dr. Peppers, te rog?
Davis, băuturile răcoritoare nu-s acoperite
- ...de cupon. - Ne putem răsfăța.
E preferatul tău, nu?
Îți mai amintești?
Mychal a trimis unul dintre portrete
la expoziția aia de artă din tunelurile abandonate.
Ce tare!
Da, dar nu cred că voi fi ales.
Vei fi. Ești foarte talentat...
Transpiri și toată lumea vede că transpiri.
Probabil cred că ești o ciudată transpirată.
Aza, cum e să fii prietenă cu o scriitoare celebră?
Nu cred că 80.000 de cititori mă fac celebră.
Aza nu mi-a citit niciodată povestea. Nu e fană a Războiului stelelor.
Ți-ai schimbat plasturele azi?
Da.
Ești sigură?
Nu-i așa, Holmsey?
Spune ceva. Orice.
- Așa e. - Da.
În plus, aveți și alte interese, nu?
- Cum ar fi... - Da.
Nu ai niciun motiv să nu schimbi plasturele
Du-te și schimbă-l și gata.
Mă întorc imediat.
În fine.
E infectat. Tu ești infectată.
Bacteriile se înmulțesc în tine.
DEZINFECTANT DE MÂINI
Fă ceva, fă ceva!
Am venit să văd ce faci.
Ți se pare infectat?
Arată exact la fel ca de fiecare dată când mi l-ai arătat.
- Probabil crede că sunt nebună. - Ba nu.
Aza, jur, e atât de îndrăgostit,
încât ai putea începe să faci pipi din urechi
și el tot te-ar plăcea.
Ne-a invitat pe toți la el, dar, dacă e prea mult pentru tine...
Nu. Să mergem.
Bine.
O să percheziționez conacul ăla de o să-i meargă fulgii!
- Bine ați venit! - Ce?
Doamne! Frate, ăla e un Keith Haring?
Mai ai și un Picasso, și un Basquiat!
Nu. Se aude ecoul de la mine?
Frate, ce nebunie! Stai așa. Basquiat!
Basquiat! Ce tare!
- Bine, Mychal, respiră. - Scuze.
Putem să ne uităm pe aici?
Daisy!
Adică...
Să fim sinceri, oricum abia așteptăm să fim singuri, nu?
- Da, sigur, faceți ce vreți. - Pe bune?
- Adică putem... - A zis să facem ce vrem.
Bine.
Și ăsta ce e?
Raymond Pettibon.
E celebru pentru tablourile cu surferi,
dar mie-mi plac spiralele lui.
A fost muzician înainte să devină artist.
A fost în trupa Black Flag înainte să fie Black Flag.
Îmi place foarte mult.
Nu vorbești prea mult, nu?
Uneori mă năpădesc gândurile.
Spune ce gândești și gata.
De obicei nu fac asta.
- Chiar vrei să știi? - Da.
Mă gândeam că, în fond, sunt doar un organism
în imensitatea asta.
Mă cam îngrozește faptul că ceea ce consider
a fi „sinele” meu nu e chiar sub controlul meu.
Ce vrei să spui?
Există un parazit.
Crește doar în ochii peștilor,
dar nu se poate reproduce decât în stomacul unei păsări.
Când parazitul e gata să se împerecheze,
peștele infectat începe brusc să înoate spre suprafața apei.
Peștele încearcă să fie mâncat de o pasăre.
În cele din urmă, reușește.
De fapt, parazitul a avut mereu controlul.
Uneori mă simt ca un pește.
Nu dețin controlul asupra corpului meu.
Nu dețin controlul asupra gândurilor.
Îmi place cum funcționează creierul tău.
Bâzâie.
De unde ai învățat asta?
De la o profesoară de filozofie, Lucia Abbott.
I-am urmărit discursul de la TED de vreo zece ori.
Predă la universitatea Northwestern.
Am un vis prostesc să merg acolo și să-i urmez cursul.
De ce ar fi un vis prostesc?
E oribil de scump.
Și mai e partea cu locuitul în Chicago,
care ar fi ceva nou pentru mine.
Nu mă înnebunesc după lucrurile noi.
Și eu sunt ceva nou,
dar văd că te descurci cu mine.
Ești nou, dar vechi.
E altceva.
„Nou, dar vechi.”
Îmi place cum sună.
Dacă îl săruți, o să-ți intre bacteriile lui în gură.
Bacteriile lui te vor îmbolnăvi.
La ce te gândești?
Chiar vrei să știi?
Da.
Bine.
Mă gândeam: „Sper că nu vrea recompensa.”
Davis, n-o vreau.
- Jur. - Aza.
Știu de ce erați în pădure atunci.
Căutați camera, nu?
Am verificat-o și eu.
Am găsit o poză cu el plecând cu o geantă.
Nu mi-a păsat niciodată de recompensă.
Eu și Daisy doar...
Tocmai mi-am dat seama că e o problemă care se poate rezolva.
Ce faci?
O clipă.
Îți plac șopârlele?
Nu mie, tatei îi plac.
Deși nu e o șopârlă. E o tuatara.
Ce e aia?
Nu știu, o relicvă de acum 200 de milioane de ani.
Tata crede că deține secretul longevității.
Există și Centrul Pickett
de Cercetare a Tuatarelor,
care e real și căruia i-a lăsat majoritatea averii.
- E o nebunie! - Știi ce e mai rău?
Banii n-o să fie folosiți pentru îngrijirea lor.
Sunt pentru studiul celulelor lor, cu tot felul de experimente oribile.
Asta e pentru tine.
TARTE CU CĂPȘUNI GLAZURATE
Mulțumesc.
Promite-mi că n-o deschizi până acasă.
Și, dacă tot mai vrei să mă vezi, sună-mă.
Sau trimite-mi un mesaj. Sau ceva ce spune lumea ca să pară cool.
Bine.
Ar trebui să mă duc după Daisy.
Se face târziu.
Daisy?
Mychal?
Bună!
Noi doar...
Vă căutam pe voi!
- Da. - Nu erați aici.
Ne-ați găsit.
- Mergem? - Da.
- Bine. - Să văd...
Aza, te-ai întors târziu.
Știu, îmi pare rău. Era trafic.
- Vreau să știu cum a fost întâlnirea. - Mă schimb.
Noapte bună. Vorbim dimineață. Te iubesc.
NU ÎNȚELEG
TATA ASCUNDE BANI PESTE TOT
LA FEL CUM ALCOOLICII ASCUND STICLE DE BĂUTURĂ.
CONSIDERĂ CĂ E RECOMPENSA
ÎMPARTE-I CU DAISY, DACĂ VREI
NU POT SĂ-I PĂSTREZ
DE CE NU?
ALTFEL, VOR FI FOLOSIȚI PENTRU A TORTURA TUATARELE
ACUM, CĂ AM SCĂPAT DE RECOMPENSĂ,
PUTEM AFLA DACĂ ASTA E CEVA
REAL.
KENNY LOC DE JOACĂ
Mă bucur că ai venit. Holmsey, am multe de spus!
Cine-ar fi crezut?
Scuze că te-am părăsit aseară. Urât din partea mea.
Nu face nimic. Daisy...
În al doilea rând, știu.
Ți-am zis să vii ca să spionăm
și apoi nici n-am spionat.
Dar Mychal e uimitor.
Vreau să aud totul, dar...
Prima cameră în care am intrat avea șemineu cu telecomandă.
Și ne-am trezit îmbrățișați pe o canapea
care era, la propriu, o operă de artă.
Și, din una în alta, l-am lăsat...
Daisy!
Uită-te înăuntru.
Mie-mi plac afinele glazurate.
Uită-te înăuntru și taci!
Ce naiba e asta?
Davis mi i-a dat.
Nu știu dacă are logică sau dacă e etic.
Ba nu.
Măcar o dată în viață, Aza, nu te gândi prea mult.
N-ar fi trebuit să vin să-ți spun că ești bogată?
Nu-i bai, îți păstrez eu partea.
Stai!
Jumătate sunt ai mei?
Sunt 50.000 pentru fiecare.
Chiar crezi că îi putem păstra?
Da, îi putem păstra!
Holmsey, m-am săturat de ideea
că e nobil să refuzi bani.
Ăștia o să ne schimbe viața.
O să pot să mă duc la facultate. Nu la seral.
Nu ajung să plătești toată facultatea.
Da, știu, nesuferito.
Dar îmi va fi mult mai ușor să plătesc facultatea.
Aza, cu ăștia te poți înscrie la Northwestern.
Mama nu trebuie să afle de bani.
Părinții mei m-ar pune să-i împart cu sora mea.
Nu!
Vreau să acceptați că universul
ne-a făcut o mare favoare acum și să te concentrezi pe asta.
O să încerc.
Hai să luăm cea mai bună mâncare pe care o poate oferi Indianapolis.
Bună, Holly.
Două pahare de vin roșu, te rog. Sărbătorim.
- Da, bună încercare. - Bine.
Bine, care e friptura voastră cea mai bună?
Mușchiulețul cu creveți și parmezan e cel mai cerut.
Mișto! Bine.
Eu o să iau burgerul meu texan obișnuit,
dar aș vrea o garnitură avansată. Inele de ceapă.
Da, știu că va costa în plus.
- Și tu? - Un burger vegetarian.
- Fără roșii, brânză, maioneză, ceapă... - Da, știu ce comanzi.
- Aveți un cupon? - Nu.
Nu și astăzi, Holly.
LUCRURI DRĂGUȚE DE SCRIS UNUI BĂIAT
Ce e asta?
Nu-i așa că e fabuloasă? I-am spus Liam.
Parcă păstram banii pentru facultate.
Așa facem. Cea mai mare parte.
Dar am convins vânzătorul să reducă la 8.400$ de la 10.000$,
așa că am câștigat bani.
Ba n-ai câștigat niciun ban!
Dar tu ai deja mașină!
- Ziceam și eu. - Bine.
Mychal a fost acceptat la expoziția de artă. E peste două săptămâni.
Știu că ai probleme cu tunelurile murdare,
dar oare ai putea să vii cu mine?
ARTĂ SUBTERANĂ - 23.06.2023, 19:00 TUNELUL POGUE'S RUN
Poate.
Mychal vrea să ne întâlnim înainte de prima oră.
Îmi place cât de mult mă place!
BUNĂ
Cum să-ți surprind curba feței dacă te tot miști?
Stai nemișcată!
Ba tu să stai nemișcat.
N-are nicio logică.
VREAU SĂ TE VĂD DIN NOU.
Stau nemișcată.
DAR, CA SĂ ȘTII
...ÎNTÂLNIRILE SUNT CEVA NOU PENTRU MINE
E ÎN REGULĂ
NU MĂ INTERESEAZĂ ÎNTÂLNIRILE
ATUNCI CE TE INTERESEAZĂ?
TU.
VREI SĂ IEȘIM DISEARĂ?
Aza, poți măcar să te prefaci că joci?
Scuzați-mă, dle Adler.
Reluați jocul!
Mamă!
Mamă?
Termină!
- Ești groaznic! - Bună!
Bună, scumpo!
El e Evan, fratele prietenei mele, Debbie.
Tu trebuie să fii Aza.
Am auzit lucruri frumoase despre tine.
Evan e constructor.
A venit aici după muncă, să vadă dacă putem transforma garajul în dormitor.
De ce ne trebuie un dormitor nou? Nu avem niciodată musafiri.
M-am gândit că s-ar putea să-ți placă.
- Pe viitor. - Când o să fiu la facultate?
Vă las singure.
Mi-a părut bine să te cunosc, Aza.
- Ne vedem mai târziu. - Mersi.
Pa!
- Vrei să stau în garaj? - Nu.
Adică da, dar n-ar mai fi un garaj.
L-am transforma în apartamentul tău.
Deci crezi că sunt prea nebună ca să mă mut de acasă?
A fost doar o idee!
Încercam să înțeleg cât ar costa.
Universitatea Indiana e aproape, e o școală bună...
Am înțeles.
Mă duc la Davis diseară. Vine să mă ia.
Parcă am fi iar în tabără, pe malul lacului.
Vezi steaua aia strălucitoare?
Cea care e singură.
Da, cred.
E Tau Ceti.
E la 12 ani-lumină.
Două dintre planetele ei ar putea fi locuibile.
Probabil nu, dar poate că da.
E steaua mea preferată.
De ce?
Îmi place s-o privesc.
Mă gândesc cum se vede lumina Soarelui în sistemul solar al lui Tau Ceti.
Acum, ei se uită la lumina noastră de acum 12 ani.
În lumina pe care o văd ei, mama mai are cinci ani de trăit.
În lumina aia, noi doi suntem copii încă.
În lumina pe care o văd ei, tata tocmai mi-a luat prima tricicletă.
Ne ducem în parc, el se uită la mine cum merg cu tricicleta
și îmi spune că sunt atât de rapidă, că abia mă poate vedea.
În lumina pe care o văd ei, avem în față ce e mai bun și ce e mai rău.
Cum de mi-e așa ușor să vorbesc cu tine?
Nu știu.
Poate pentru că inimile noastre sunt frânte în aceleași locuri.
Vrei să înotăm?
- Întoarce-te. - Bine.
Acum poți să te uiți.
Bună!
Ai examene importante sau altceva miercuri?
Nu.
De ce?
Speram să te conving să chiulești de la școală.
Vreau să te duc undeva.
Unde?
E o surpriză.
BUNĂ... POT SĂ SPUN
CĂ ÎMI PLACE CORPUL TĂU
CE E CU EL?
ÎMI PLAC PICIOARELE TALE
ÎMI PLAC MÂINILE TALE
MIE ÎMI PLAC BRAȚELE TALE
SUNT PREA SUBȚIRI
PAR PUTERNICE
ÎMI PLACE ȘI FUNDUL TĂU
N-AR FI TREBUIT SĂ SPUN ASTA?
REGRET CĂ AM SPUS-O
NU, AI FOST FOARTE SPONTAN ȘI COOL
NOAPTE BUNĂ, AZA
PE CURÂND
NOAPTE BUNĂ, DAVIS
E drăguț și inteligent.
Și nu doar pentru că se duce la o școală privată de fițe.
Mă face să mă simt ca o fată de care e acceptabil să te îndrăgostești.
Și tu nu simți asta despre tine?
Tot nebună sunt, dacă asta mă întrebați.
Nu există schimbări în privința asta.
Aș vrea să te rog să îți definești sănătatea mintală
folosind un cuvânt diferit de „nebună”.
Ce zici de „curajoasă”?
Doamne, ce mișcare de psihiatru!
Aza, multe persoane cu tulburări de anxietate
au relații romantice satisfăcătoare.
Da, dar cum pot să am un iubit dacă urăsc ideea de a-l săruta?
Să fii intim cu altă persoană e ceva ce intimidează pe toți,
mai ales pe cei care au pierdut deja o persoană iubită.
Ce e?
Nu este vorba despre moartea tatălui meu.
Nu totul este despre el.
Dar faptul că ți-e frică să te apropii de acest băiat
ar putea avea legătură cu asta.
El se purta mai frumos cu mine decât mama.
Nu m-a făcut niciodată să mă simt defectă.
Pur și simplu îmi spunea:
„Poți să-ți faci griji.
Viața e îngrijorătoare.”
Putem să revenim la băiatul drăguț, vă rog?
Trebuie să fiu sinceră cu tine.
Cred că progresul tău e încetinit
de refuzul tău de a lua medicamentele în mod regulat.
Și cred că șansele tale de a avea o relație
cu acest băiat drăguț și deștept vor avea și ele de suferit.
Cred că e aiurea.
Ideea de a lua o pastilă ca să poți deveni tu însăți.
Nu tu spuneai că ai ucide ca să ai o minte care mai și renunță?
Iar dv. spuneați că mintea mea e cea care mă face să fiu eu.
Când iau pastile, nu mai e mintea mea.
E o situație fără ieșire, nu-i așa?
E cineva la ușă.
Bună!
- Am venit la fratele tău. - Da, știu.
S-a probat cu tot felul de țoale toată dimineața.
Davis, a venit iubita ta.
- Nu sunt iubita lui. - Cum să nu.
Pot să-ți arăt ceva?
Davis a zis că tu și prietena ta încercați să-l găsiți pe tata.
Nu chiar.
- Adică... - Uită-te la asta.
- Un bilet pentru profesor? - Uită-te pe spate.
E scrisul lui.
„Maldive, Kosovo, Cambodgia.
Gura Alergătorilor”?
Davis spune că primele trei sunt țări în care oamenii se ascund
când sunt căutați în America.
Dar nu înțeleg ce e Gura Alergătorilor.
Ție îți spune ceva?
Nu.
Îmi pare foarte rău, Noah.
Bine.
Bună! Scuze că te-am făcut să aștepți.
M-am gândit mult
dacă îmi stă bine cu puloverul ăsta.
- Îmi place. - Nu-ți stă bine.
Ești gata să mergem?
- Ai avionul tău? - Nu eu, tata.
Dar tata nu e aici, așa că...
- Și ai pilot cu normă întreagă? - Te uiți la el.
Poți lua permis de pilot la 16 ani.
Voilà.
Glumesc. Ți-l prezint pe Richard. E profesionist calificat.
- Bună! - Bună!
Salut, Richard!
MAMĂ, IES CU DAISY DUPĂ ȘCOALĂ
VIN TÂRZIU.
Vii? Haide!
Ce?
Doamnă și domnule,
în curând vom ateriza la Chicago.
Chicago?
Richard, trebuia să fie o surpriză.
Ce facem în Chicago?
Surpriză!
Ai zis că visezi să mergi la Northwestern,
dar că lucrurile noi nu-s punctul tău forte.
Așa că m-am gândit că, dacă vezi școala, nu va mai fi ceva nou.
Va fi ceva nou, dar vechi.
Facem turul campusului?
Nu chiar.
Vino.
Nu-mi vine să cred că dna prof. Abbott e chiar aici!
Bine.
Avem 90 de minute. Să rezolvăm liberul arbitru, da?
Tu, care mănânci Doritos.
De ce?
Fiindcă îți era foame și ai făcut această alegere?
Fiindcă publicitatea funcționează?
Fiindcă există o singură lume
și totul e predeterminat de la început,
iar tu ai fi venit oricum la acest curs?
În lectura recomandată, Kant spunea:
„Libertatea voinței trebuie să fie presupusă.”
Deci, presupun că aș fi putut alege orice, dar am ales Doritos.
Ai citit. E o veste bună!
Și, dacă presupunem că Kant avea dreptate, poate că nu avem nevoie de 90 de minute.
Dar Kant scria despre asta în secolul al XVIII-lea, nu?
Iar noi avem acum tot felul de șmecherii ca să studiem creierul.
În 2008, unor voluntari li s-a cerut să aleagă să apese un buton
fie cu dreapta, fie cu stânga.
Cercetătorii au descoperit că puteau prezice cu o acuratețe de 100%
ce vor alege oamenii, cu șapte secunde
înainte ca persoana să creadă că a ales.
Așa că te întreb din nou.
Când ai hotărât să mănânci Doritos?
Și cine a făcut această alegere?
Nu știu.
E greu să definim acești termeni.
- Trebuie să vin la cursul ăsta. - Ce e libertatea de a alege
într-o lume în care alegerile noastre sunt limitate
și modelate de forțe culturale?
Are un mod de a lua aceste întrebări filozofice vechi și prăfuite
și de a le face extrem de relevante.
Doamne!
Bine.
De ce ne ascundem?
Pentru că ea e acolo.
Du-te să vorbești cu ea.
- Ce să-i spun? - Aza.
Te descurci.
Bună ziua, dnă prof. Abbott.
Voiam să mă prezint.
Sunt Aza Holmes și sunt...
o admiratoare.
Îți place să fii eleva mea?
Nu, sunt încă la liceu. Azi am venit doar în vizită.
Dar vreau să vin aici pentru dv.
Cred că sunteți cea mai genială persoană din lume.
Mulțumesc mult, dar te asigur că nu e așa.
Mi-a făcut plăcere.
Dnă profesoară Abbott?
Da?
Eu mă tem că nu sunt reală.
De ce?
E așa cum ați spus dv.
Multe dintre gândurile și comportamentele mele nu par să fie ale mele.
Nu sunt lucruri pe care vreau să le gândesc sau să le fac.
Și, când o caut pe autoarea gândurilor mele, sinele meu cel real,
nu o găsesc niciodată.
Știți păpușile alea rusești?
Cele care sunt goale și, când le deschizi,
găsești una mai mică înăuntru.
Și le tot deschizi până când ajungi la cea mai mică,
iar aceea e solidă.
În mine pare să nu fie niciuna solidă.
Doar devin din ce în ce mai mică.
Asta îmi amintește de o poveste veche.
Un om de știință foarte renumit
ține o prelegere despre astronomie unui public numeros.
Și descrie cum Pământul orbitează în jurul Soarelui,
Soarele orbitează în jurul galaxiei et caetera.
Și, când a terminat,
o bătrânică din spate ridică mâna și spune:
„Dle profesor, cu tot respectul, tot ce ne-ați spus e o prostie.
Adevărul e că Pământul se sprijină pe spatele unei țestoase uriașe.”
Faimosul om de știință zâmbește încrezut și întreabă:
„Atunci, pe ce se sprijină țestoasa?”
Iar femeia răspunde:
„Se sprijină pe carapacea unei alte țestoase uriașe, desigur.”
Iar omul de știință zice: „Și țestoasa aia?”
Femeia exclamă: „Nu înțelegeți?
E vorba de un șir infinit de țestoase.”
Tu îți imaginezi adevăratul tău sine,
sinele care există independent de circumstanțe,
ca pe țestoasa aceea de la capătul șirului.
Dar poate că este un șir infinit de țestoase.
Poate că și tu ești infinită.
Și cred că îndoielile tale te fac și mai reală.
Cred că te-ai descurca bine aici, Aza.
Cum a fost?
Bacteriile lui se alătură acum bacteriilor tale.
Nu contează.
Oamenii se sărută tot timpul.
Milioane de organisme ale lui intră acum în corpul tău.
Hei.
E totul în regulă?
Da, sunt doar...
Mi-e puțin greață.
Mă întorc imediat.
Ce-a fost în capul tău?
Totul era perfect și a trebuit să strici tu,
lăsându-l să-și bage limba în gura ta.
De ce nu funcționează?
Ești infectată.
Trebuie să omori bacteriile acum. Acum!
Taci!
Omoară-le! Omoară toți germenii.
Omoară-i saliva.
Știi ce trebuie să faci, așa că fă-o.
Aza, ce se întâmplă?
Când mă năpădesc gândurile,
nu sunt doar chestiile interesante despre pești pe care ți le-am spus.
Bine.
Cel mai mult mă sperie bacteriile.
Mereu îmi fac griji că o să mă infectez
și, odată ce încep, nu mă mai pot opri.
De asta mi-a plăcut atât de mult tabloul tău.
Pentru că așa sunt gândurile mele.
Toate sunt în spirală.
Adică în momentul ăsta te gândești că ești infectată?
Cam așa ceva.
De la sărut.
Nu trebuie să ne sărutăm. Putem s-o luăm foarte încet.
Nu înțelegi.
Nu e ceva logic.
E ca și cum aș trăi cu un demon.
Și poate că acum nu-ți pasă, dar nu vei simți la fel o veșnicie.
Nu e o veșnicie.
Ci e prezentul.
Slavă Domnului! Unde ai fost?
De ce nu ai răspuns la telefon?
Am fost cu Davis.
Te văd la școală la aceeași oră, în fiecare zi, Aza.
Chiar credeai că n-o să aflu?
Nu știu. Probabil nu mi-a păsat.
- Unde ați fost? - Ne-am dus la Chicago.
La Chicago?
Ce naiba ați făcut la Chicago?
Nu m-a răpit. M-am dus singură.
Nu-mi pasă dacă ai vrut tu.
Dacă ți se întâmpla ceva și eu nici nu știam unde ești?
Sau dacă aveai o criză și aveai nevoie de mine să te calmez?
Chiar crezi că mă calmezi?
Cum, mamă?
Știi de ce m-a dus Davis azi la Chicago?
Ca să văd Northwestern.
El chiar crede că mă pot duce singură la facultate,
în alt stat.
El crede că pot studia ce vreau să studiez
și că pot sta la cămin cu alți studenți.
Poate că se înșală. Poate că nu pot.
Dar știi cât de bine e să am în sfârșit pe cineva
care crede că pot?
Aza!
DAISY - HOLMSEY! POVESTEA MEA ARE 100.000 DE VIZUALIZĂRI!
SĂRBĂTORIM MÂINE LA MYCHAL! INVITĂ-L PE DAVIS!
„EU SUNT CALEA MEA, NU VOINȚA MEA”
DAISY - HOLMSEY! FANFIC-UL MEU ARE 100.000 DE VIZUALIZĂRI!
O REY SEXY
„Eu și Chewie eram pe Tatooine, unde ne duseserăm după marfă.
Sigur, era și Ayala cu mine. Cea mai bună prietenă a mea și cea mai mare povară.”
O BUNĂ PRIETENĂ ȘI O MARE POVARĂ.
GREȘEALĂ DE WOOKIE
„Ayala a băgat mâna în coama ei de păr albastru și a smuls un fir.
Un obicei nervos, dar la ea toate obiceiurile erau nervoase.”
PERSONAJE REY - CHEWIE - AYALA
„Ayala nu făcea niciodată ceva bine.
Cu cât se îngrijora mai tare, cu atât făcea totul mai rău.”
WOOKIE ȘI LAPTE
„Ayala a rânjit la noua mea motocicletă zburătoare.
«Parcă economiseai banii.»
Ayala avea un Landspeeder de la părinții ei. Ce știa ea?
Ayala nu era o persoană rea. Era doar inutilă.”
NE PUTEM VEDEA IAR, CÂT MAI REPEDE?
BUNĂ!
TE ROG SĂ VORBEȘTI CU MINE
ÎMI PARE RĂU, O SĂ ÎNCERC
Holmsey!
Unde ai fost toată ziua?
Mă duci tu la Mychal mai târziu? Mama mi-a împrumutat mașina.
Vreau să-mi spui despre întâlnire.
Nu înțeleg.
Te duce la Chicago.
Ai parte de cea mai romantică zi din istorie.
Și acum nu mai vrei să-l vezi?
Probabil s-a mai întâmplat ceva.
Ați făcut-o?
Nu. Ți-am spus că nu s-a întâmplat nimic.
Da, dar n-are nicio logică. Sunt sigură că...
Am dat-o eu în bară?
Ce?
Nu.
Mi-ai schimbat numele foarte puțin.
Mi-ai citit povestea?
Da, ți-am citit povestea!
Ești prietena mea cea mai bună. Nu credeai c-o s-o citesc?
Nu, nu credeam.
Pentru că scriu de când aveam 11 ani
și tu n-ai citit nimic.
Ce? Nu m-ai rugat niciodată.
N-ar trebui să te rog.
Cei mai buni prieteni ai altora
și-ar lua o pauză de la contemplarea nesfârșită
a funcționării propriei minți și s-ar gândi și la interesele altora.
Am inventat-o pe Ayala în clasa a șaptea.
Da, a fost o mizerie,
dar poate că așa mă descurcam eu cu o prietenă care...
Mychal spune că ești ca muștarul.
Ești minunată în cantități mici, dar când ești prea mult, e prea mult.
Am înțeles.
Te-ai gândit vreodată cum e pentru mine?
Eu te susțin mereu, tu nu mă susții niciodată.
Ai dreptate, prietenia noastră te-a ajutat
doar să obții 50 de miare și un iubit.
Dar nici nu vii cu mine la expoziția lui de artă!
Prietenii altora...
Știu că ai probleme mintale,
dar te fac foarte egocentrică.
Nu sunt egocentrică!
Cum îi cheamă pe părinții mei?
Ce meserie au?
Ce nume mai am?
Am animale de companie?
Ești necurioasă în mod patologic
și nici nu știi ce nu știi.
- Ai o pisică. - Da.
Felicitări, Aza, am o pisică.
O am de când aveam cinci ani. Cum o cheamă?
- Nu știu. - Nu, habar n-ai.
Habar n-ai cum e pentru mine, pentru că nu întrebi niciodată.
Crezi că tu și mama ta sunteți sărace,
dar ai aparat dentar, mașină, iPad și altele.
Crezi că e normal să ai o casă cu camera ta proprie?
Și o mamă care te ajută la teme?
Privilegiile tale sunt ca oxigenul pentru tine, Aza.
Și apoi mă judeci că mi-am luat mașină, în loc să țin banii pentru facultate.
Încerc să nu-mi pese și încerc să fiu înțelegătoare pentru că...
Nu mai vorbi!
Doamne sfinte, n-ai mai tăcut de zece ani!
Îmi pare rău dacă e greu să stai cu mine,
dar închipuie-ți cum e să fii eu!
Cum e să fii năpădită mereu de gânduri,
fără pauză, fără cale de ieșire!
Îmi pare rău că...
Și, ca să folosesc analogia lui Mychal, închipuie-ți că mănânci doar muștar!
Ești obligat să mănânci muștar mereu!
Nu trebuia să spun asta.
Dacă mă urăști atât de mult, de ce mă tot rogi...
Ai grijă!
Ești bine?
Cred că da.
Și tu?
Ești rănită.
Aza, oprește-te!
Stai nemișcată!
Aza!
Nu.
Nu!
Nu.
Te simți bine?
E distrusă.
Mașina tatălui meu.
Dragă, mă ocup de asta de mult.
Crede-mă, tatăl tău nu se va supăra pe tine.
Am nevoie de ajutor!
Bună, scumpo!
Ești în spital, dar totul va fi bine.
Te iubesc atât de mult!
Daisy e bine?
Are niște copci pe frunte,
dar o să fie bine.
L-am distrus pe Harold.
Știu, scumpo.
Tata iubea mașina aia.
Tata te iubea pe tine.
Sunt bine?
Ai o lacerație a ficatului, dar hemoragia internă e ușoară.
- Am hemoragie internă? - Doar puțin.
Vestea bună e că nu ai nevoie de operație.
Vor doar să te monitorizeze câteva zile.
Ce?
Nu.
- Nu pot rămâne aici, mamă. - Aza.
Te rog, fă ceva. Nu pot rămâne aici.
Trebuie să mă duc acasă.
O să iau Clostridium dacă rămân.
- Nu ai Clostridium. - Probabil îl am deja.
Nu, nu ai Clostridium.
Lumea îl ia din spitale.
Nu pot rămâne aici, mamă.
- Nu pot rămâne aici! - Aza!
Ai hemoragie la ficat! Nu putem merge acasă,
dar o să fiu eu cu tine tot timpul.
- Îți promit. - Trebuie să plec...
Clostridium îți invadează corpul chiar acum.
E peste tot în jurul tău.
Ești infectată.
Ești plină de bacterii care formează colonii.
Toate formează colonii și nu le poți opri.
Nu poți.
Nu poți avea un iubit. Nu poți merge la facultate.
Nu poți avea o slujbă.
Nu poți nici măcar să-ți controlezi creierul.
Nu poți.
Știi ce ai de făcut.
E singura soluție.
DEZINFECTANT DE MÂINI
Haide, omoară infecția!
Trebuie s-o faci!
Te rog, gândește-te la altceva!
Urăsc să fiu blocată în interiorul tău!
Vrei să te simți mai bine? Știi ce ai de făcut.
Dar asta o să-mi facă rău.
Vrei să mori de Clostridium?
Nu e rațional. Prezentul tău nu e veșnicia ta.
Omoară infecția!
Te rog, lasă-mă să plec. Te rog, fac orice!
Ia tu corpul ăsta. Nu-l mai vreau.
Eu sunt calea mea, nu sunt voința mea.
Nu te vei elibera niciodată.
Ești posedată de un demon!
Vrei să mori de Clostridium?
Nu! Pentru că o vei face.
O voi face. O vei face.
Aza! Nu! Ce faci?
Nu! Oprește-te!
- Oprește-te, Aza! - Ești dezgustătoare.
- Îmi faci greață. - Soră!
Nu ești posedată de un demon.
Ci tu ești demonul.
Vrei să mănânci ceva?
Mă doare stomacul.
De la spălătura gastrică.
Probabil poți ghici de la cine sunt.
FĂ-TE BINE REPEDE!
Am chemat-o pe dna dr. Singh.
Te rog, nu te supăra pe mine.
Nu știam ce să fac.
Nu m-am supărat.
Mulțumesc, mamă.
Cum te simți?
Nu prea bine.
Cred că ți-ar prinde bine să mă vezi în mod regulat.
Nu vreau să rămâi singură cu gândurile tale prea mult timp.
- Bine. - Bun.
Și mai cred că ar trebui să încercăm iar terapia prin expunere
și s-o luăm încet.
Dar trebuie să-ți iei medicamentele.
Sau găsim alte medicamente mai potrivite pentru tine,
pe care să vrei să le iei așa cum îți zic.
- Niciunul nu a funcționat. - Niciunul nu a funcționat încă.
Suntem aici pentru că
Suntem aici pentru că suntem aici
Suntem aici pentru că
Suntem aici pentru că suntem aici
Suntem aici pentru că
Suntem aici pentru că suntem aici
LUCIA ABBOTT, PROFESOARĂ LA UNIVERSITATEA NORTHWESTERN
MULȚUMESC PENTRU FLORI
MERGEM LA APPLEBEE'S?
- Bună! - Bună!
Îmi pare rău că mi-a luat atât ca să-ți scriu.
Nu face nimic.
Aveam nevoie de puțin timp.
Mi-a fost dor de tine.
Și mie mi-a fost dor de tine.
Am vorbit cu mama ta de câteva ori.
Și a fost drăguță...
Poate că ai putea să-l săruți.
O să fie altfel.
Nu. Nu-l săruta!
O să te îmbolnăvești. O să te întorci la spital.
O să iei Clostridium. Te internează.
- O să iei Clostridium. - Cum te simți?
M-ai auzit?
Da.
- Scuze. - Am întrebat cum te simți.
Bine.
În general.
Dar, în acest moment, nu prea bine.
Ai putea să te așezi în fața mea?
Speram că o să fiu mai bine.
Îmi iau medicamentele și lucrez cu dna dr. Singh.
M-am gândit că poate aș putea să te sărut.
Cred că o duc mai bine.
Dar probabil nu suficient de bine.
Putem să ne trimitem mesaje?
Eu...
Vreau să fiu plăcut de aproape.
Ce mai face Davis?
Bine.
Vino încoace.
Când ai început să ai gânduri insistente, eram foarte derutată.
Fuseseși o fetiță atât de veselă
și, brusc, a început să te sperie tot.
Și nu puteam să te fac să te simți mai bine.
Dar tatăl tău m-a ajutat să trec peste asta.
Sună aiurea, dar mă punea să mă uit la reflexia mea în oglindă
și să spun, cu voce tare, tot ce făcusem bine în ziua respectivă.
Și a mers.
Câteva minute, înainte de culcare,
chiar mă simțeam bine.
A fost singura persoană care m-a făcut să mă simt bine că sunt mama ta.
Și acum el nu mai e, iar eu nu mă mai pot calma.
Așa că îmi văd de treburi,
îngrozită la gândul că se va întâmpla ceva rău.
Îngrozită că te dezamăgesc.
- Dar n-o faci! - Bine.
Pot să fac și eu asta, dacă vrei.
Chestia cu oglinda.
O putem face împreună.
Nu, e în regulă.
Slavă Domnului!
Ar fi fost foarte aiurea să facem asta.
Aza, când garajul va fi gata,
îl închiriem ca să-ți plătim taxele școlare.
- Pe bune? - Poți să te duci la facultate unde vrei.
Știi de ce?
Pentru că tu nu renunți niciodată.
E unul dintre lucrurile care-mi plac la tine.
Oricât de speriată ai fi, încerci întotdeauna.
Mamă, trebuie să-ți împrumut mașina.
Davis a zis că vrea să fie plăcut de aproape, iar eu nu pot face asta acum,
dar o să-mi placă prietena mea de aproape, chiar dacă o să mor din asta.
Că tot ne facem mărturisiri,
când am început să ies cu Davis, mi-a dat 50.000 de dolari.
Ori îi iau eu, ori îi ia o tuatara,
așa că îi voi folosi pentru facultate.
Grozav. Pa!
POGUE'S RUN: UN PROIECT PICKETT ENGINEERING
Trebuie să fii aici pentru Daisy.
Trebuie să fii aici. Trebuie să fii aici.
NU CONTEAZĂ CUM MORI, CI CINE EȘTI CÂND MORI
- Bună, Aza. - Bună!
Cred că am presupus că nu vii.
Și îmi pare rău pentru accident și pentru ficatul tău.
Sunt bine.
Asta e minunată!
Nu înțeleg arta, dar până și eu îmi dau seama că e minunată.
Nu știu ce să zic, dar îți mulțumesc.
- Că ai venit. - Vreau să fiu o prietenă care te susține.
Încerc ceva nou.
Ce îți mai face ficatul?
S-a dez-lacerat.
Tu ce mai faci?
Am scăpat ușor.
Deși nu ți-ai da seama după cum se poartă Mychal.
A dat nume celor șase copci și le-a scris fiecăreia o poezie de dragoste.
Îmi pare foarte rău, Daisy.
Meriți cea mai uimitoare, grijulie și atentă prietenă din lume.
Nu una care era să te omoare într-un accident.
Frate, Holmsey!
Ce multă râcă îți porți singură!
Dacă nu-ți dai seama, să știi că te-am iertat deja.
Și îmi pare rău pentru Ayala.
Nu trebuie.
Ba da.
Trebuie.
Da, poți fi obositoare, dar nu ești ca muștarul.
Ești cea mai fascinantă persoană pe care o cunosc.
Te iubesc.
Vreau să fiu îngropată lângă tine.
Vom avea o piatră funerară comună.
Pe care o să scrie: „Holmsey și Daisy. Au făcut totul împreună.
În afară de chestia aia.”
Nu sunt ca muștarul, dar poate sunt ca Indianapolis.
Aveau râul ăsta de rahat, dar s-au descurcat cu ce aveau.
Și au reușit să construiască un oraș bunișor.
Nu e un oraș grozav, dar nu e nici rău.
Unul de nota 8.
Eu cred că tu ești de nota 9, cel puțin. Și tu, și orașul.
Clădirile de la orizont.
Aceste tuneluri.
Această punte.
Această canalizare.
Acest cauciuc, acest bloc de ciment, aceste...
- Nu știu, ce sunt alea? - Stai, Daisy.
- Du-te înapoi! - Ce?
Aia nu e...
Pogue's Run.
Daisy, locul unde se termină un râu nu se numește...
Gură?
Asta e Gura Alergătorilor.
Poftim?
Pickett a scris ceva chiar înainte să fugă.
Ce e aia?
Un bilet pentru Davis și Noah.
Cel mai oribil tip de bilet.
Crezi că a sărit?
Chemăm poliția?
Nu vreau să afle de la un detectiv oarecare.
DOUĂ LUNI MAI TÂRZIU
Cum arăt?
De parcă speri să o faci.
- E prea mult? Să mă schimb? - Mamă, arăți minunat.
Prin „minunat” vrea să spună „sexy”.
Răspunde!
Dacă Evan dacă nu te duce acasă până la 23:00, ai încurcat-o.
Ai încurcat-o rău de tot!
Ești prea tânăr ca să fii partenerul meu.
Bună seara, dnă Holmes.
Aza e acasă?
Davis.
L-am furat de la o șopârlă.
Mulțumesc.
Eu și Noah ne mutăm.
Unde?
În Colorado.
Noah a intrat la o școală specială de acolo.
Trebuie s-o luăm de la început într-un loc nou.
Când plecați?
Mâine.
Ești un frate bun.
Ce frază ciudată...
Îți este drag de cineva.
Nu poate să-ți fie nimic altceva.
Nu poate să-ți fie prietenie sau speranță de cineva.
Nu poate decât să-ți fie drag.
Dacă nu plec acum, nu mai plec niciodată.
Bine.
La revedere, Aza.
Poate se va întoarce.
Da.
Poate.
„Nimeni nu spune la revedere dacă nu vrea să te revadă.”
Daisy?
Da.
Crezi că voi putea vreodată să fiu cu cineva?
Da.
Cred că vei putea.
Cred că tu, Aza Holmes, vei avea o viață împlinită.
Cred că te vei duce la facultate și vei studia orice vrei.
Și vei avea o carieră.
DOCTOR ÎN NEUROPSIHOLOGIE AZA HOLMES
Una de care vei fi mândră.
Și cred că vei fi cu cineva.
Cu o persoană minunată.
Cred că tu, Holmsey, vei trăi o poveste de dragoste incredibilă.
Și mai cred că vei avea familia ta într-o bună zi.
O să-ți creezi o viață minunată.
Știu asta.
Dar nu vreau să te mint.
Cred că va fi greu uneori.
Cred că uneori vei vedea cum viața aia se destramă.
PLASTURE
SPITALUL GENERAL INDIANAPOLIS
Dar mereu o vei reconstrui.
Și nu vei fi niciodată singură.
Crede-mă.
Pentru că vei iubi mereu și vei fi iubită.
Iar dragostea e atât modul în care devii o persoană, cât și motivul.
Dragostea, Holmsey, e modul în care devii reală.
UN ȘIR INFINIT DE ȚESTOASE
Nici ca mine, nici ca tine
Indecisă
N-am crezut vreodată că voi rămâne singură
Ne-a dat peste cap
Ne-a orbit
Mă recunosc învinsă Nu mai închid un ochi noaptea
Aș merge pe apă dacă aș putea
Să am parte de dragostea ta
Ce preț are? E pentru binele comun?
Pentru binele comun
Nu-s perfectă, dar mă strădui
Alege tu clipa, și eu plonjez în valuri
Greșeli am făcut cu duiumul
E târziu, am pierdut drumul
Aștept s-ajungă valul la mal
Dacă totul se rezumă la sincronizare
Sentimentele încă-s plăpânde Ce rost are să ne grăbim
Cerul e întunecat, nici urmă de soare
Când ezit, n-am parte de dezamăgiri
Aș merge pe apă dacă aș putea
Să am parte de dragostea ta
Ce preț are? E pentru binele comun?
Pentru binele comun
Nu-s perfectă, dar mă strădui
Alege tu clipa, și eu plonjez în valuri
Greșeli am făcut cu duiumul
E târziu, am pierdut drumul
Aștept s-ajungă valul la mal
Să plonjez
În apă
Să plonjez
Chiar și în vremuri grele
În apă
Să plonjez
Chiar și în vremuri
Nu-s perfectă, dar mă strădui
Alege tu clipa, și eu plonjez în valuri
Greșeli am făcut cu duiumul
E târziu, am pierdut drumul
Aștept s-ajungă valul la mal
Aștept s-ajungă
Aștept s-ajungă valul la mal
În apă
Să plonjez
În apă
Să plonjez
UN ȘIR INFINIT DE ȚESTOASE
Pentru a afla mai multe despre tulburarea obsesiv-compulsivă
și despre probleme de sănătate mintală,
vizitați turtles.warnerbros.com (DOAR ÎN SUA)
Subtitrarea: Anca Irina Dumitru