Då var det ändhållplats. Ta med era tillhörigheter. Tack.
Välkomna, mina damer och herrar, till världens förnämaste nöjesfält!
Kittlande åkattraktioner för alla åldrar. Skynda på!
Se Orientens skönheter återskapa förbjudna danser -
- i undervisande och underhållande syfte.
Pröva på! Kom fram och vinn!
Molly! Titta vad jag har köpt åt dig. Choklad!
Är du klar? Har du smörgåsarna?
En sista chans att beskåda detta ytterligt udda fenomen!
Men betänk att denna utställning -
- har som enda syfte att befordra vetenskap och utbildning.
Varifrån kom han? Är han djur eller människa? Kom in och se!
Denna varelse har undersökts av de mest framstående vetenskapsmännen -
- i såväl Europa som Amerika, och befunnits vara mänsklig.
Utan tvekan mänsklig.
Han kan klara sig veckovis utan mat eller dryck och leva på luft.
Men ni har tur, för i kväll ska vi utfodra honom en sista gång.
Det tillkommer en liten avgift -
- men inte en dollar, inte 50 cent, utan 25.
En kvarts dollar, så får ni se honom äta.
Han dricker reptilers och fåglars blod -
- som ett spädbarn dricker modersmjölk.
Seså. En fjärdedels dollar.
25 cent. Hosta upp.
Hallå där! Här får du inte vara.
Det är ju du från busshållplatsen.
Du följde efter mig hit, va? Varför då?
Vad vill du?
Är du att lita på? Behöver du jobb?
- Han har inget att komma med. - Lugn.
Det blir oväder. Vi måste packa och jag behöver folk.
Det är tungt. Du får en dollar, sen pyser du. Hänger du med?
Då så, vi räknar till tre!
Beredda? Ett, två, tre!
Släpp!
Ta ner mittstången!
Ska vi hjälpa dig att räkna, Rockefeller?
Det var en dollar, minus slanten till spassen.
Det stämmer. Där genomskådade jag dig.
Hallå. Hallå! Du får fem dollar för radion.
Vad sägs om det här? Nästa anhalt är 3 mil bort.
Du får fem nu och ett varmt mål mat när vi kommer dit.
MODERNA RUM BAD 10 CENT
10 MÄKTIGA FÖRESTÄLLNINGAR
Sätt fart, grabbar! Jag behöver hjälp.
Hörru du! Radiokillen. Kom hit.
Spassen har rymt. Försök inte fånga honom själv.
Nu tar vi honom.
Titta under bilen! Fortsätt. Mot lustiga huset.
Skynda på!
Jag släpper in dig.
Gå in och fös ut honom. Vi ses på andra sidan.
SKÅDA DINA SYNDER
Alla letar efter dig, kompis.
Jag tjallar inte. Du har inte gjort mig nåt.
Kom fram nu.
Jag ska inte göra dig illa.
Jag är inte så här.
Lugn...
Hallå!
Hallå! Du tar ju kål på honom! Herrejesus...
Jösses, är han död?
Jag vill inte ha bylingen på mig! Ta ut honom!
Lägg honom där bak, i buren.
Fan.
Jösses...
Ut!
Backa! Backa!
Skåda ett av universums oförklarliga mysterier!
- Är han människa eller djur? - Jag är inte så här...
Folk betalar bra för att må bättre själva.
De glor på den här saten när han äter hönsinälvor.
Hur gick det med huvudet?
Vänd...
Du kan ta en madrass där borta bakom burkarna.
Där kan du sova i natt. Du slipper regnet.
Fortsätt. Runt hörnet.
Skulle du vilja ha ett fast jobb?
Folk här lägger sig inte i vem du är eller vad du har gjort.
Hallå.
Ja...
VÄRLDENS VIGASTE ORMMÄNNISKA
Morrn.
God morgon.
- Har du ett badkar? - Det har jag.
Jag kom hit i går kväll, så jag tänkte...
Såklart.
Det blir 10 cent, och då får du en tvål och varmvatten.
- Ska dörren vara öppen? - Visst. Lägg slanten på bordet.
Förlåt att jag väcker dig. Han ska bada.
Jag ska ändå in till stan.
Morrn.
- Och så ska jag få i mig lite frukost. - Se till att det är just frukost.
Lova att du inte går på nån bar.
Är du bekant med såna kort?
Tarot. Kraftfulla grejer...
Zeena kanske kan spå dig om du har tur.
Sen du har badat.
Du kan hänga av dig kläderna på stolen där.
Jag ska ha ägg benedikt, en croissant, apelsinjuice, café au lait...
Sitter fint! Au revoir, ma chérie.
- Jag ska hjälpa Clem lite. - Clem...
Du kanske kan hjälpa mig med publiken. Vi har tankeläsning.
- Vad skulle jag göra? - Stryka publiken medhårs.
Vi låter som sydstatare för sydstatarna, likadant i väster.
Du har en snygg dialekt, så du behöver bara förstärka den lite.
Du talar långsamt men blåser dem snabbt.
Ja, du kan sälja åt mig.
Sen kan Pete lära dig några konster.
Det här klarar du med bravur.
- Vad betyder det? - Tja...
Du är inte plågsam att se på.
- Du innebär problem, va? - Nej, inte alls.
Jo, det är du. Du är en "kanske".
Och en "kanske"...
...är inte bra alls för mig.
Du var mig en rackare.
- Jag ska nog gå. - Ja...
Försök smita, bara.
BRUNO VÄRLDENS STARKASTE MAN
Ta över. Mina knän är helt slut.
Han och hans knän...
Jag är majoren! Historiens minsta man.
Mästare i nami-jitsu, den hemliga tekniken från Orienten.
20 dollar på att jag kan slå er i en brottningsmatch.
Om nån av er har en fråga till mig -
- ska mr Carlisle samla in era kort och kuvert.
Skriv era frågor och namn på kortet i kuvertet.
Inte tjuvkika... Nu ska vi uppföra oss så att det inte blir bråk.
Miss Molly, har ni en fråga? Då så, då får ni inget svar heller.
Jag är välsignad med ett sjätte sinne.
Jag står i förbindelse med etern.
Tack för kuverten, mr Carlisle.
Zeena drar folk i dag.
Är du på kanelen? Pete, Zeena uppträder!
Jag läser det första kortet. Hon behöver det snart.
Okej. Abigail. Skriv ner det. Var är kritan?
Folk undrar om jag har hjälp av andar. Den enda ande jag kontrollerar...
...är anden i flaskan.
Alkoholens ande.
Hon är orolig för sin mamma.
- Och vartenda kort efter det. Fattar du? - Ja då. Visst.
Frågorna är nu i etern.
Jag har inte rört dem, inte läst dem. Det behövs inte, för jag känner dem.
"Abigail - orolig för sin mor."
En kvinna oroar sig för sin mor.
Ska hon tillfriskna?
- Pete är full. - Jag går.
- Ja, det är nån på "A". - Det är jag!
Abigail? Är det så du heter?
- Molly... - Vilket kuvert är det?
- Jag vet inte. - Det här?
Jag minns inte.
- Förlåt, Molly. - Nu ska jag försöka skåda nästa fråga.
Madam Zeena. Berätta mer. Snälla!
Berätta, madam Zeena! Om du kan.
Du har bröder eller systrar, eller hur?
Nej, det har jag inte. Bara en syster.
Min bror gick bort.
Just det. Men jag ser honom.
Det var det som distraherade mig. Din bror är här nu.
Han håller sin hand på din axel.
Känner du den?
Ja!
Ja, jag kände nåt. Jag kände hans hand.
Herregud! Harry!
- Hur är det? - Stackars kvinna... Hon ville veta mer.
- Klart hon ville. Vad sa du till henne? - Sanningen.
Vi missade en skylt och jag fick ta till ett knep för att lugna publiken.
- Det gjorde ont. - Det var bra gjort av dig.
Tja... Jag gav henne en amulett.
- Förlåt att jag missade kortet. - Varför jobbar du inte alltid så?
Låt bli spökföreställningar. De slutar aldrig väl.
- Är det så illa att inge henne hopp? - Det är inte hopp, det är en lögn.
De där korten, då? Tarotkorten?
Det är inte samma sak. Jag spår mig själv med dem. Och Pete.
- Man får alltid nåt slags svar. - Jag köpte dem åt dig i Paris.
Vi bodde på Ritz.
Stannade där i fyra veckor.
Jag skapade vårt system den gången.
Det var där vi finslipade vårt nummer.
Kan ni det fortfarande?
Då så...
Stan? Ge Zeena ett föremål, vilket som helst.
Var god och koncentrera er på föremålet i min hand, professorn.
Vad är det?
Ett armbandsur. Läderrem.
Mässing, inte guld.
Gammalt och slitet.
Men betydelsefullt för dig.
Det var inte ditt från början, va?
Du tog det, eller...
Du stal det, inte sant?
Jag ser en äldre man. Pojken hatar honom.
Pojken skulle så gärna vara älskad, men han hatar den där mannen.
Död...
Död och viljan att döda.
Han älskade den där klockan. Den var pappas stolthet.
Var den?
Nej, nej, nej... Nu får det räcka.
Det räcker.
Där har du det hela.
Du ser...
Varje ord har en siffra som i sin tur leder till ett annat ord.
Ta-dam! Zeena ger mig dem.
"Var god och koncentrera er på föremålet i min hand, professorn."
"Var god" är ett föremål: nr 21.
"Koncentrera" betyder att föremålet är gammalt och slitet.
Alltså billigt.
Men...
Man måste kunna läsa av personen.
Hur de rör sig, talar, klär sig...
Folk vill så förtvivlat gärna visa dig vilka de är, bli sedda.
Så sant.
Men hur vet man att man har dem på kroken?
- Man tar en paus. - Precis.
Man väntar lite...
"Ursäkta mig, jag måste ta ett glas vatten."
Eller så svimmar man - försvagad av denna kraftansträngning!
- Men hur visste du om det där med pappa? - En standardtolkning.
Det är en "svart regnbåge", nåt som passar in på alla.
Du är driftig men generös, reserverad men vänlig...
Och du... Du hatade honom men älskade honom.
Alla har haft sina problem. Någon man hatat.
En skugga från ens förflutna.
Och för en pojke är det oftast farsgubben.
Om personen är äldre säger man: "Du har gått igenom en förlust."
Men med nån yngre? Då är det pappan.
Alltid pappan.
Jaha...
Jag ska ta den här till Clem.
Vi hade en bra dag i dag.
En strålande dag!
Min rara Pete...
Han gör mig så hjärtnupen.
Du ska inte ha nåt mer, Pete. Jag har lovat Zeena.
Zeena får inte reda på det. En enda flaska, bara.
Okej. En sista gång.
- Gå, då. - Välsigne dig, Clem.
Det här är mina små änglar.
Ställ den här. Det här är hans hem.
Nej... Vänd honom åt andra hållet. Han är blyg.
Mina söta, inlagda skönheter.
"Skapad av samma lusta och hot" -
- "som bringat oss alla till denna jord, men missformat i sin moders liv."
"Inte livsduglig."
De flesta dör vid födseln eller till och med inuti sin mor.
Den här är en raritet.
Enok.
Han är döpt efter Bibeln.
Den lilla jäveln dödade sin mor vid födseln.
Han sprattlade ett par dagar, bölade som en kalv.
Han följer en med blicken som såna där porträtt.
Röda lådan: träsprit.
Bra konserveringsmedel, dåligt att dricka. Rena rama giftet.
Blå lådan: sockerrörssprit. Dubbeldestillerad.
Herre min skapare, så torr man är i halsen ibland.
Folk vet att jag säljer det här. Men inget nallande.
Man måste få klirr i kassan som alla andra.
Jag rör aldrig sånt.
Så skötsam man kan vara. Säg att du förstår, bara.
- Jag förstår. - Vad förstår du?
- Inget nallande. - Just precis.
Håll dig i skinnet, försök inte lura mig. Det är kontentan.
Clem bad mig ge dig det här. Sex kvartsflaskor träsprit.
Ja, till föreställningen. Det är väl synd och skam.
Ställ dem där.
Var så god.
Du, Pete? Jag skulle gärna lära mig nåt du kan visa.
Lära dig?
Jag förstår om du inte vill avslöja några hemligheter.
Nej, det är inte det, unge man.
Det var bara längesen nån bad mig att lära dem nåt.
Tack.
- Du vet var jag finns. - Ja då.
Ha det så bra.
Ge aldrig efter för lustans eller högmodets synder.
Jag blev till denna sorgliga skepnad -
- för att jag inte lydde mina föräldrar.
De ville bara mitt bästa.
Jag föddes under ett åskväder.
Atmosfären var laddad med elektrostatisk spänning.
Jag kan nu motstå tusentals och åter tusentals volt -
- som genomströmmar min kropp.
Men håll er på säkert avstånd -
- för denna spänning kan leda till döden, även för den som står i närheten.
Jag är inte sån här.
Molly.
Jag vill visa dig nåt om du har tid, innan Zeena börjar.
Jag såg din föreställning och fick en idé.
Du berättar en liten historia för dem -
- men vad sägs om att visa dem nåt?
En elektrisk stol som de sätter dig i. Du får handbojor, och folk undrar...
Sen kommer den lille med bödelshuva -
- drar i en spak och folk blir jätterädda, tror att du ska dö.
Vad sägs?
- Vill du avrätta mig? - För en sekund. Sen blir du levande igen.
Har du ritat av mig?
Jag ritar sånt jag tänker på.
- Det här skulle du kunna leva på. - Mamma lät mig tävla i teckning.
Jag vann jämt, men det är bara nåt... Det hjälper mig att tänka.
Du vet att det här är en loppcirkus, va? Här visas inget av det bästa.
- Du är bättre än så. - Det är ingenting särskilt med mig.
Jag kanske ser nåt i dig som du inte ser. Det är ju möjligt.
- Det här kanske duger åt mig. - Det tror jag inte på.
Om det inte duger åt mig, duger det inte åt dig.
- Vad tycks? - Snyggt.
Tänk på saken.
Här kommer en trappa...
Beredd?
Voilà!
Visst ser den ut som på teckningen?
- Sätt dig. - Har du gjort den här? När då?
- Sätt händerna där. - Så här?
Såg du det där, majoren? Dramatik...
Ditt jobb är att dra i spaken.
- Böj dig inte när du tilltalar mig. - Nej, jag skulle bara visa dig.
Nej, ta i lite!
Lägg manken till, använd båda händerna.
Och elektriciteten flyger, alla fasar! Ska hon leva eller dö?
Nu ska du rädda henne. Tryck framåt. Så där, ja!
Bojorna lossnar, det ryker... Här borta ska det slå gnistor sen.
- Den här tänker jag inte ha på mig. - Men den är ju så bra.
- Har du blivit ingenjör, eller? - Det är samma gummimatta, samma ström...
- Det är bara en bättre föreställning. - Vad gör hjulet?
Ingenting.
- Jag ska tänka på saken. - Jag är med.
- Jag tror att han har nåt här. - Visst.
- Ska du nånstans? - Skjutsa Pete och Zeena in till stan.
- Vill du ha nåt? - Nej, det är bra.
- Hurså? - Det är inget.
Du är lite för kärvänlig med Molly.
Jag råkade känna hennes farsa. Väldigt väl.
En skojare av den gamla skolan. Han hade nog inte gillat dig.
Jag lovade honom att se efter henne, och det gör jag.
Jag har fortfarande några kilo kött och ben här.
Gör du henne illa får du smaka på dem.
Vad gör du här ute?
Jag drömde nåt och kunde inte somna om.
Vill du berätta?
Den handlade om pappa.
Har han gått bort?
Han levde och log i min dröm.
Han var väl en stilig karl? Flickor brås på sina pappor.
"Mary Margaret Cahill, glöm inte att le", sa han.
Jag ler inte gärna, men för honom log jag.
- Han kunde charma sig ur vad som helst. - En man i min smak...
- Berätta mer. - Om honom?
Visst. Om dig.
Om mig?
Jag vet att du gillar choklad.
- Och så gillar du att läsa. - Och dansa.
- När gjorde du det senast? - Det var ett tag sen.
Det ska vi ordna.
Beredd?
Hoppla!
- Jag har tänkt på det du sa. - Vad sa jag?
Nu minns jag.
Vart skulle vi ta vägen?
Tänk om jag kunde ordna en föreställning åt oss båda.
Vad då?
En som skulle ge oss huvudnumret -
- på de största hotellen och scenerna från kust till kust.
- Du drömmer. - Nej. Du är för stor för det här stället.
Jag vill ge dig hela världen med allt den innehåller.
Molly...
Jag behöver ett handtag.
Såret på huvudet har blivit fult. Flugorna har varit på det.
Febern vill inte ge med sig.
- Är han död? - Nej, men på god väg.
Hörde du att tysken som ser ut som Chaplin har invaderat Polen?
Snacka om fräck. Sätt ner honom här.
- Kom! - Ska du vänta?
Och svara på frågor? Nej! De tar hand om honom.
- Vi lägger honom... - Nej!
- Han kan inte ligga i regnet. - Spela inte ömhjärtad!
Är du hungrig? Jag är utsvulten! Jag bjuder på biff med ägg.
JESUS FRÄLSER
Gumman? Salt och peppar, tack.
Hur får du nån att spassa?
Jag ska vara ärlig. Det är inte lätt.
Man hittar ett fyllo. En riktig alkis som dricker två flaskor om dagen.
- Varifrån? - Nån gränd, vid järnvägen, ett härbärge.
Många kom hem från kriget och var fast på opium, spånken...
Opium sätter klorna i folk, men man får dem på kroken med spånken.
Man kan säga: "Jag har ett jobb åt dig, ett tillfälligt påhugg."
Var noga med att betona det."Tillfälligt, tills vi hittar en ny spasse."
Man spetsar spånken med opiumtinktur. En droppe per flaska, inte mer.
Men nu tror han att han är i himmelriket.
Så man säger till honom...
"Jag måste skaffa en riktig spasse."
"Duger inte jag?", säger han. "I helvete du gör", säger man.
"En falsk spasse drar ingen publik. Ajöss med dig!" Sen går man.
Samma kväll drar man ut på föreläsningen. Man brer på rejält.
Medan man pratar tänker han på att nyktra till.
Hur han får myrkrypningar, darrningar, dille.
Man ger honom tid att tänka på det.
Sen kastar man åt honom hönan.
- Då spassar han. - Herregud...
Stackars sate.
Så här.
Pek- och långfingret böjda parallellt med tummen.
Som om du ska plocka nåt ur luften.
Vänster hand på tinningen - det betyder att man frågar efter färg, konsistens...
- Det är allt. - Du har en gåva. Hur tusan gör du?
Du håller allt i huvudet samtidigt som du underhåller.
Vet du...
Kan man läsa folk är det för att man lärde sig det som liten.
Man försökte ligga steget före det som plågade en.
Om de verkligen satte åt en -
- är det ett hålrum inuti en.
Då får man aldrig nog. Det hålrummet går inte att fylla.
Clem dresserar en ny spasse. Låter honom svettas.
Arma sate. Han måste vara halvt från vettet.
Jag tror att George och jag ska sova där nere.
Stan, min gosse...
Kan du vara vänlig och fly mig en halvliter sockerrörsdricka?
- Pete? Blunda och somna. - Jag behöver en morot.
- Jag ska se vad jag kan göra. - Så ska det låta.
Jösses!
Du saknar rytmkänsla.
- Vad håller du på med? - Förlåt, jag var bara nyfiken.
Den här boken kan missbrukas.
Förstår du? Det var därför jag slutade med mitt nummer.
Jag somnade.
Om man börjar tro på sina lögner, tro att man har den där kraften...
...har man somnat.
För nu tror man att det är sant.
Och folk far illa. Rekorderligt, gudfruktigt folk.
Och då ljuger du. Du ljuger!
Och när lögnen uppdagas, har du det där...
Guds ansikte som ser rakt på dig.
Vart du än vänder dig.
Ingen springer ifrån Gud, Stan.
Jag förstår.
Lång- och pekfingrarna böjda, parallellt med tummen...
Vänster hand mot tinningen... Fingrarna parallellt med tummen.
Höj handen mot tinningen.
Fråga efter detaljer.
Nej! Var är han?
- Inte min Pete! Nej! - Zeena...
Clem! Vi har problem!
Det är Pete. Nu har han gjort det. Han rör sig inte.
Pete...!
Pete!
Pete! Pete!
Synd och frälsning, himmel och helvete! Upplev dem här på jorden!
Låt speglarna visa vem du är och vem du ska bli. Skynda, skynda!
Skynda på! Kom och vinn!
Clem! Clem!
- Jag såg fyra snutbilar komma hitåt. - Helvete.
De får inte se spassen.
Jag gömmer honom. Rulla ner baneret och sinka dem åt mig.
Samla ihop personalen på scenen där borta.
Uppalanta.
Flytta på dem!
- Vad står på? - Gå till de andra.
- Är det här en rannsakningsorder? - Spela inte advokat.
Vi ska stänga det här stället på ett eller annat sätt.
Jedediah Judd, Jedediah Judd...
...grymhet mot både djur och människor.
Och ni, min unga dam! Vi har fruar och döttrar i den här stan.
Jag griper er för osedlighet. - Ta ner henne.
Nej! Stopp! Akta er!
- Jag klubbar ner dig. - Strömmen måste ta vägen nånstans.
Majoren!
Om ni tillåter, ska ni få döma själv som kung Salomo. - Undan!
Det är därför hon är så lättklädd, för att rena strömmen. - Molly?
Molly, hur gick det?
Undan.
- Hon räddade just livet på er. - Jag stänger stället.
Jag är ingen tjuvaktig polis från Södern som kysser prästens tår ena dagen -
- och gladeligen tar emot mutor nästa.
Heter du Jeremiah? Jeremiah, Jeremiah...
Jedediah Judd.
Ja?
Då har jag ett ytterst viktigt ärende, om jag får låna er en stund...
Ett meddelande har kommit, men det vill ni inte höra i det här sällskapet.
Jag ber.
- Ni stannar kvar! - Tack.
Jag har skotskt påbrå, sheriff Judd.
Vi skottar är synska.
Jag ser tydligt att ni är genuint skeptisk men även oerhört lojal.
- Det stämmer väl. - Jag vill inte lägga mig i...
...för ni är kapabel att sköta ert och allt som ni kan ställas inför.
Men jag känner en barndom som härjades av sjukdom.
Det får er att känna er klavbunden, begränsad även i dag.
Och jag känner att ni har en amulett som ni har burit med er länge.
Vem är Mary?
En helgonlik kvinna.
- Min mor. - Får jag se den?
Får jag se den, sir?
Ja...
Hon vill säga er att er åkomma inte har hindrat er - tvärtom.
Ert samhälle älskar er och ser er som sin beskyddare.
Ni kunde ha tjänat ert fosterland utomlands, men ni skyddar oss här.
Och den här medaljen är en påminnelse om hennes kärlek till er.
Så länge ni bär den närmast hjärtat -
- kommer den att beskydda er i all framtid.
Och hon vill att ni ska veta en sak.
Bara genom barmhärtighet gentemot andra har en människa sann makt.
När jag tog papperet såg jag namnet på sheriffen.
Då visste jag att det var en baggis.
Pete brukade säga: "Det är inte kläderna, utan skorna, som talar."
Han hade ett inlägg i ena skon, så han hade nog haft polio som barn.
Armén hade nobbat mammas pojke, det var tydligt.
- Snyggt. - Lika förstår lika.
Den mallgrodan med sin snobbiga mustasch...
Jag såg halskedjan, så jag bredde på med bibelord.
Jag tänkte att han måste känna nån Mary.
Och hör och häpna, Herren signe oss: det var hans mamma!
Fullträff!
Molly. Jag har letat efter dig. Hur är det?
- Jag är beredd, Stan. - Beredd på vadå?
Att lämna det här, med dig.
Ja, det är dags! Du såg mig där ute.
Jag har letat efter nåt jag är bra på - och hittat det!
Det har du.
- Du kommer väl att ta hand om mig? - Om jag får.
Men Zeena...
- Du tänker på Pete? - Jag vill inte göra illa henne.
Det gör du inte. Zeena är gammal i gården.
Alla vet att jag har trånat efter dig. Det är för din skull jag har stannat.
Har du sett Molly?
Stan?
Stan...
Jag har aldrig låtit en man göra allt med mig förut.
Inte frivilligt, i alla fall.
Du behöver inte vara orolig med mig.
Vi sticker. Ta dina grejer.
Bruno!
- Molly! Följ med mig. - Låt honom vara!
Jävla krake.
Låt bli!
Jag varnade dig.
- Du kommer att döda honom, Bruno! - Kom här!
- Sluta! Låt honom vara! - Jag ska döda honom!
Jag älskar honom! Fattar du inte? Jag ger mig av med honom!
Vill du ha tillbaka boken?
Nej.
Du har förtjänat den. Du har kämpat så för den.
- Redo? - För vadå?
För världen och allt den innehåller.
1: "vill", 4: "berätta".
"Vill du berätta vad hon tänker på?"
TVÅ ÅR SENARE
8: "lita". "Lita inte på nån av de inblandade."
9: "förlorat".
9: "allt". "Att förlora allt."
7: "ensamhet".
4: "berätta", 9: "allt".
"Jag vill berätta om total ensamhet."
8: "tillit".
Far...
Du dör nu. Jag vill att du ska veta...
Är allt som det ska?
Ja. Fortsätt. Vi har två föreställningar i morgon.
"Ensamhet".
2: "rädsla".
"Omsorg om detaljer." Cirkel. "Uppfylld profetia".
Vänta.
En kvinna.
- Kan du precisera? - Initialerna "R" eller "S".
"R".
Ja...
Ja, "R".
- Nu vet ni vem jag talar till, inte sant? - Rätt igen.
Du klantade dig.
Stan.
Nästa föreställning börjar om 30 minuter.
Vi övar och övar, men du missar fortfarande. Vad hände?
- Förlåt. Jag var trött. - Vi får se hur många som stannar.
Ett fickur.
Guld.
Koncentrera dig. Ser du några detaljer?
Den är graverad.
- Med bokstäver, inte sant? - Det stämmer.
- Kan ni vara snäll och nämna dem? - Tillåt mig.
- Ja. Ge mig föremålet. - Nej, jag håller i det.
Som ni vill. - Vilket föremål håller damen i?
Det känns gyllene... En guldfärgad handväska.
Håll tyst. Låt mig ställa frågorna.
Vad innehåller väskan?
Madam... Vad vill ni uppnå?
Ni spelar äkta, men ni använder kodspråk -
- för att kommunicera.
Det finns inga trick, madam. Inget bedrägeri över huvud taget.
Svara då. Vad innehåller väskan?
Det vanliga.
Läppstift, en näsduk...
Det var inte svårt att gissa.
Mina damer och herrar. Jag har aldrig träffat den här...kvinnan förut.
Inte heller har jag på förhand känt till innehållet i handväskan.
Men det finns något mycket intressant där.
En liten pistol.
Förnicklad, med elfenbenskolv.
Får jag?
Ni hävdar att den är till för självförsvar, men...
...jag tror att ni bara gillar den.
Ni har den för att den får er att känna makt.
Men...
...ni är inte mäktig.
Inte tillräckligt mäktig.
Ni var enda barnet. Er mor dog när ni var liten.
Hennes skugga hänger över er.
Det gick knappt en dag utan att hon förtryckte er.
Och den där pistolen i er handväska...
Ibland får ni mörka tankar, inte sant?
Inte sant?
- Är era initialer "C.K."? - Ja.
- Har ni mist en närstående nyligen? - Å, Gud... Julian.
- Han är... - Fortsätt.
Han står här bredvid er.
Han håller sin hand på er axel. Känner ni?
Han vill att ni ska veta nåt.
Han vill att ni ska veta hur stolt han är över er, och hur...
Bravo!
- Vad hände? - Jag vet inte.
Du såg hur hon gav sig på mig?
- Jag såg dig ge dig på henne och honom. - Vad pratar du om?
- Vi var i underläge. Jag räddade oss. - Varför fortsatte du?
Jag var tvungen, annars hade publiken buat ut oss. Jag behövde krossa henne.
Hurså?
Jag gav dig initialerna på klockan och du ställde till med spökseans.
Såg vi samma föreställning? Publiken jublade. När hände det senast?
Vår tankeläsning tar de som ett cirkusnummer.
Men det där var nåt annat. Det ska vi ta med.
Den där kvinnan har jag sett här förut.
När?
Hallå, snajdaren. Det är en som vill träffa dig efteråt.
Tack.
Det är de. Naturligtvis är det de.
- Då tar jag inte emot dem. - Jo då.
Du ska träffa den stackars mannen du skrämde upp, avslöja sanningen.
Då så. Sanningen.
- Och en utväg. - Som du vill. Nöjd?
Det var en bra show, erkänn.
- Förlåt att ni fick vänta. - Ingen orsak.
Jag heter Charles Kimball. Jag är domare. Jag vill ha en privat konsultation.
Charles...
- Det ni upplevde... - Ni får dubbelt arvode.
Det är inte det. Saken är den...
- Är hon med er? - Charles bad mig utvärdera er.
- Vi gör inte privata konsultationer. - Molly...
- Mr Carlisle vill nog ha en ursäkt. - Hur så?
Ni gav oss en bra föreställning. Tack.
Söker ni tröst?
Ja.
- Det tror jag att vi kan ge er. - Stan...
Jag ställer upp. Som ett undantag.
Tack, mr Carlisle.
Här, Charles. Ta ett av mina.
Här är min adress. 16.30 på onsdag.
- Jag kommer. - Tack, mr Carlisle. - Fröken...
"Dr Lilith Ritter, konsulterande psykolog"...
En läkare. Det var inte illa.
God afton, Joseph. Kan jag få lite växel? Tack.
- Jag vet att du är arg. - Såklart. Du är ju tankeläsare.
- Varför sa du ja? - Han är desperat. Vad skulle jag säga?
Säg nej!
Vart ska du? Du kan ringa från rummet!
Försvinn.
Jag tappar upp ett bad. Kom innan det kallnar.
Du och jag skulle kunna göra oss en hacka.
Vi kan göra en hacka.
Du och jag skulle kunna göra oss en hacka.
Mr Carlisle. Kom in.
Lite att göra?
Har ni inte hört?
- Vi är i krig. - Det är jag medveten om.
FDR TALAR
- Hur visste ni att det var jag? - Vad vill ni?
Ni gav mig ju ert visitkort.
Jaha, då var vi här...
Inte för mig. Jag dricker aldrig.
- Mikrofoner... - Ja. Inspelningsutrustning.
- Spelar ni in det här? - Nej.
Jag spelar in alla analyser.
Ni är mer förfinad, men lurar folk precis som jag.
Minsann?
Hur visste ni att jag hade en pistol?
Jag kan läsa av folk snabbt.
Och jag är ett av era offer?
Vad vill jag?
Bli avslöjad. Som alla andra.
Är det allt?
Ta reda på vad folk vill och peta i deras hälsa, pengar och kärleksliv.
Hitta det de fruktar och sälja det?
Bara man inte överdriver.
Vill ni veta hur jag kände till pistolen?
Jag tog av mig ögonbilden för effektens skull och för att egga publiken -
- men även för att se hur ni höll handväskan. Den såg tung ut.
Som ni höll med vänster hand, utan vigselring eller märke. Ni är ogift.
Ni gillar att gå ut, var på Copa...
- Ni kanske går på sämre ställen med? - Om jag vill ha lera på kjolen...
Ni bor ensam. Ingen karl i huset.
Då behöver ni en pistol, men ni är ju dam, så ingen grov kaliber.
Någon liten och portabel, kanske kaliber .22 eller .25.
Och ni gillar snygga saker, så förnicklad och elfenbenskolv...
Men ni pratade om min mor.
Varför?
Donnor som ni har problem med mamman.
Jag förstår. Elektrakomplex...
Det vet jag inte, men så svårläst är ni inte.
Om jag är så lätt att läsa, vad gör ni då här?
Den där domaren är en höjdare här i stan, va?
Mycket högre kommer man inte.
Är han er patient?
- En vän till min far. - Har ni ihop det?
- Varför undrar ni det? - Ni har en hållhake på honom.
Hans fru är min patient. Intressant kvinna, Felicia.
Har ni gått i analys?
- Vad skulle jag prata om? - Vad tänker ni på?
Just nu? Er.
Mig? Vad?
Kom lite närmare så att jag får se på er.
Var det därför ni kom hit? För att se på mig?
Nej, jag tänkte bara att vi kunde tjäna en hacka här i stan.
Avslöja nåt om domaren eller om några andra högdjur. Det blir värt det för er.
Har ni nåt att locka med?
Ingenting spelar nån roll utom pengar.
Kör till. Ni ska få nåt.
- I utbyte mot sanningen. - Om vadå?
Er själv. Jag ger er lite information -
- och ni säger som det är.
Och ljug inte.
Jag kommer att veta om ni ljuger.
Lilith...
Kör.
Kimball förlorade en son.
Enda barnet. Julian.
Han blev 23.
Skriv inte ner nåt.
Det här är inget tivolitrick. Du får inte lämna några spår.
Visst. Förstått.
Julian tog värvning mot Felicias vilja och dog i skyttegravskriget.
Det fungerar.
Mina damer och herrar - tack så mycket! Miss Cahill...
Beklagar att det dröjde så länge innan jag ringde.
När du inte ringde i höstas, tänkte jag...
Jag vet. Förlåt.
Kan ni hälsa på innan ni stänger över vintern?
Du, Molly? Är allt väl? Det är det enda jag vill veta.
Jag mår bra, jag lovar. Allt är hyvens, Bruno.
Jag måste sluta, men jag saknar er.
Kan du hälsa till majoren och Zeena? Och alla de andra?
Absolut.
Hur ska vi göra, lilla damen?
"Doktorn."
Doktorn.
Lägg er, tack.
- Jag sitter hellre, om det går bra. - Vi kan gå djupare om ni ligger.
Vi börjar sittande, vetja.
När jag erbjöd er ett glas sa ni att ni aldrig dricker.
Det gör jag inte.
Men ni stoltserade med det.
Ni hade kunnat låta bli att dricka eller sagt "inte just nu".
Men ni sa att ni aldrig dricker.
Man kan inte dricka och göra tankeläsning. Man måste vara skärpt.
När man jobbar, jobbar man.
- Och ni jobbar nu? - Jag jobbar alltid.
Drack er far?
- Han blev godtemplare när jag var tio. - Men innan dess?
Det säger sig självt.
När jag hällde upp whiskyn ryggade ni tillbaka.
- Varför då? - Gjorde jag?
Ja.
- Det är inget jag behöver prata om. - Sanningen... Ni lovade.
- Jag gillade inte lukten, bara. - Ni var flera meter bort.
Det luktade jäkligt illa. Det luktade som träsprit.
- Har ni druckit träsprit? - Jag? Aldrig.
"Aldrig"...
Där har vi det där ordet igen. Lägg er, tack.
Jag ber.
Det var en jag kände. Han drack träsprit och trillade av pinn.
Vad tänker ni på just nu?
- Det är så konstigt... - Ta tid på er.
Pianon.
Utveckla.
Min mor.
- Spelade hon piano? - Varför är det relevant?
- Drack hon? - Ibland. Som alla andra.
Utom ni. Ni dricker aldrig.
Hon var vacker, er mor.
För mig.
- Vem spelade piano, mr Carlisle? - En som hette Humphries.
Han var en vän till familjen, uppträdde på vaudeville.
Hur gammal var han på tivolit, han som dog? Vad hette han?
Det har jag visst inte sagt.
Pete.
Hur fick Pete tag på träspriten?
Jag gav den till honom.
Men av misstag.
Misstag?
Beundrade ni honom?
- Delvis. - Jag tror att ni tyckte synd om honom.
Jag vet inte. Han fick en chans, men sumpade den.
Lärde Pete er något?
Ja.
Han var äldre, eller hur? Hade kunnat vara er far.
- Nu räcker det. - Stammade ni som barn?
Nej.
Ni har en liten ofrivillig rörelse, ett knappt märkbart nickande.
Och Humphries... Bar han sig opassande åt mot er?
- Håll käften. - Svara mig, Stanton.
Han tog över mamma eftersom pappa inte var karl nog.
Den bibelviftande hycklaren som drog valser om Jesus och saligheten...
- Vad drar ni valser om? - Jag är en lurendrejare.
Jag är en bedragare, och det vet jag om. Förstått?
Jag är inte som min farsa, och det kommer jag aldrig att bli.
"Aldrig." Det där ordet igen...
Det ska vi arbeta på.
Han jobbar på sitt försvinnandenummer.
- Han kan inte sluta! - Det blir ett huvudnummer.
- Jag bjöd in dem. Är du arg? - Varför skulle jag vara det?
Hej, Stan. Vi är på väg till Gibtown och ville bara säga hej.
George...
- Har ni ätit? - Bara druckit.
Ska vi beställa mat? - Hur länge stannar ni?
Inte så länge.
Okej... Beredda?
Precis. Där satt den!
- Det går bra för dig. - Det är samma stuk, ny svid...
Och...
Gör inte spöknumret.
- Var det därför hon ringde dig? - Hon har inte sagt nåt. Korten sa det.
Dra det för nån lättlurad.
Okej, gör det själv. En trekortsfråga, det tar två sekunder.
Som du vill.
Tornet. Hotande fara.
Ett livsviktigt val. Det här är sista kortet, Stanton.
Det är ett dekret. Vänder du på det får du veta ditt öde.
Den hängde.
Det ligger uppochner.
- Men du kan fortfarande välja. - "Dåliga kort finns inte", har du sagt.
Det beror på vad man gör med dem. Titta...
Jag grejade det.
- Håll kvar den bilden inom er. - Okej.
Han älskade er så mycket, det känner jag tydligt.
Även om ni inte alltid var överens.
Det stämmer. Det var vi inte.
Får jag vidröra fotografiet? Det stärker vår kontakt.
Han dog plötsligt.
Men han säger att han inte led.
Han vill att ni ska veta -
- att det smärtar honom så oerhört djupt -
- att veta att ni saknar honom, för att...
Han vill att ni ska veta helt säkert att ni kommer att mötas igen.
Är han här? Kan jag tala med honom?
Tala med honom.
När du lämnade mig...
...tog du med dig hela livet.
Pappa ville att du skulle ta värvning, inte jag.
Men det är jag som inte har någonting kvar.
Ja...
- Er klockan fem-patient är här. - Jag har ingen sån.
- Doktorn... - Mr Carlisle?
- Vad är det där? - Er andel. Vi delar lika.
- Inte intresserad. Jag fick mitt. - Ni skulle ha sett honom!
Gudars...Det där lär han prata om resten av livet.
Och för varje gång de berättar historien växer den nog.
Skål för er framgång, då.
Han bad mig söka upp en av hans vänner.
- Vem kan det vara? - Vet inte, men jag funderar på det.
Har ni ett kassaskåp?
Ja.
Kan ni förvara dem åt mig? Molly får inget veta.
Förvara dem här ett par dagar. Ändrar ni er, delar vi lika som sagt.
Annars behåller jag dem.
Ni känner mig knappt.
Jag känner er väl.
Jag vet att ni inte är en bra människa.
Och det vet jag, eftersom...
...det är inte jag heller.
Jaså minsann?
Ja.
Du frågar efter formen.
Och om jag visar två?
Färgen.
Bra.
Jag har för hårda krav.
Nej, du har rätt.
Du behöver vila.
Det du behöver ska vi göra.
- Kan vi gå ut och dansa? - Absolut.
Telefon till Stanton Carlisle. Ni kan svara i logen.
Vi gör det i kväll.
Jag kvävs här.
Jag älskar dig.
Ja.
Den Kimball vill att du träffar heter Ezra Grindle.
Grindle var min patient ett tag. Han är labil, oberäknelig.
- Har han pengar? - Han är rik. Mäktig. Värnar privatlivet.
Retar man Grindle får det konsekvenser. Permanenta.
Ge mig en ingång.
Rock, hatt och handskar på disken.
Töm fickorna.
Inga pennor, inga nycklar, inga cigaretter eller tändare.
Lyft händerna.
Vänd er om. Jag behöver er klocka och er ring.
Vilket uppförande...
- Va? - Ni ska säga "tack".
Tack.
Mr Carlisle.
Ezra Grindle.
Låt mig ta er kavaj...tack.
Jag ogillar offentligheten, så tack för att ni kommer hit.
- En man med era talanger... - Det var vänligt av er.
Det skulle jag inte räkna med. Slå er ner.
- Vad är det här? - Vår version av en polygraf.
Har ni hört termen? Ni kallar det "lögndetektor".
- Vill ni använda den på mig? - Det är tanken, ja.
Vi mäter blodtryck, andning, ofrivilliga muskelrörelser...
- Jag vet inte om jag gillar det här. - Vi har haft diverse ormtjusare här.
- Vi tar itu med dem. - Lyft armarna, tack.
Det här känns inte nödvändigt. Akta slipsen.
Ja då.
- Vad händer om jag misslyckas? - En sak i taget.
Jag ska ställa enkla frågor för en baslinje.
Svara kort och ange bara det som är helt sant.
Helt sant...
Visst.
Alltså... Så kortfattat som möjligt.
- Vad heter ni? - Stanton Carlisle.
Vilket årtal är det?
1941.
Bra. Vilken veckodag är det?
Onsdag, tror jag.
- Vem är USA:s president? - Roosevelt.
Då så. Svara så kortfattat som möjligt.
- Är ni ett äkta medium? - Ja.
- Kan ni läsa tankar? - Ja.
Under rätt omständigheter.
Kort.
Svara kort, tack.
Står ni i förbindelse med det utomvärldsliga?
Innan vi fortsätter, det finns en...
Det finns en närvaro i det här rummet, just nu.
En kvinnlig närvaro.
Hon kräver att...
...få kommunicera.
Vill du kommunicera med mig? Med honom?
Med er, mr Grindle.
Jag vet inte...
Hon avled för många år sen.
Men...
Det släcktes ett liv, och...
Det var ett barn. Ett spädbarn.
Ni framtvingade ett missfall, eller hur?
- Ska jag fortsätta? - Nej.
Det behövs inte.
Ett ord på mitt kontor, mina herrar.
- Ni skulle finkalibrera den. - Ja, sir.
- Gjorde ni fel? - Nej, nej...
Ni hade två fel och två rätt.
Ni körde honom direkt från klubben. Hur kunde han veta det där? Hur?!
Alltså...
Jag fick honom på kroken.
Trots allt det där.
Han har det väl förspänt.
Ska han ringa upp dig?
Ja. Jag satsade stort.
Man måste investera.
- Nu måste du ge mig mer. - Nej. Inte jag.
Det ante mig.
Jag är den enda som kunde ha vetat det där.
Om du snavar...
...faller vi båda.
Oroa dig inte.
Jag menar, den här killen... Han är inne på spökspåret.
Du behöver nog inte oroa dig. Han är desperat, vill jag nog påstå.
Det här går inte att spåra till dig.
Du ska veta en sak.
Om du stöter dig med fel personer hamnar du väldigt snabbt i trubbel.
Vad råkade du ut för?
Livet.
Jag råkade ut för livet.
Patient: Ezra Grindle. Terapisamtal nr 4.
Jag är ensam. Vilse.
Jag känner mig vilsen. Allt jag tjänar känns så meningslöst.
Kan ni utveckla det där?
Maj 1901. Sista gången jag såg henne i livet.
Jag kunde inte...
- Doris Mae Cable... - Jag kunde inte hämta kroppen...
Nummer 28030.
...för jag hade blivit helt förstörd.
Så min älskade lades i en fattiggrav.
Tackar.
Där har vi dig.
Jag vill veta vilket intryck du fick av henne. Flickan, under testet.
Jag såg henne inte. Hon uppenbarade sig inte.
Det hade hon alltså kunnat göra?
- Det varade helt kort, mr Grindle. - Säg Ezra.
Jag kände en djup sorg och ånger.
Hon älskade dig. Och pojken, gossebarnet...
Var det en pojke?
- Är hon hos mig? - Hon är aldrig långt bort.
Är den här trädgården viktig för dig?
Ja. Jag anlade den till hennes ära.
Gångarna och bänkarna... Det skulle hon ha älskat.
Det gör hon. Det känner jag.
Broder Ezra, hon... Hon försöker säga mig nåt.
Jag kan inte tolka det.
Ibland kommunicerar de så. Det blir rörigt.
Bokstaven D...
Dorrie? Hette hon Dorrie?
Jag vill se... Jag måste få se henne igen.
- Jag vill att du... - Får henne att uppenbara sig?
Förstår du vad som skulle krävas?
Jag ger 10 000 dollar för varje session.
Mr Grindle...
Era synder är grava.
Ni skulle behöva arbeta hårt, andligt sett -
- om ni vill få en chans att se eller uppleva henne.
Jag har mer pengar än jag någonsin kan behöva. Men inget hopp.
Tror ni att ni kan köpa det?
Tja...
Jag vill inte låta krass...
...men det vet jag att jag kan.
Är du säker på att hon kan spela henne?
Molly?
Hon är tuffare än jag.
Jag gör det på natten.
Får Ezra att stå på knä och be. Då håller han sig på plats.
Hon måste ha blodiga händer och klänning.
Ju mer chockerande bilden blir, desto mindre risk att Ezra skärskådar den.
Du låter dig inte hindras.
Skål för oss.
"Kära mor och ni andra. Jag skickar det här från nöjesfältet."
"En pojke som heter Ezra tog med mig. Han lät ta min bild, som ni ser."
"Hälsa pappa att jag längtar efter er, och krama lilla Jennie."
"Skriver snart igen. Er Dorrie."
- Det här postade hon aldrig. - Vadå?
Hon dog ett par dagar senare. Det här var det sista hon skrev.
- Det var inte därför jag visade dig det. - Hennes familj fick det aldrig.
Titta. Vem är hon lik?
Se på hennes ansikte.
Det är du.
Jag kan materialisera dig i en seans.
Nej, Stan.
Vi kan köpa en klänning klippa en peruk likadant...
Han får avbörda sig och förlåta sig själv.
Vad jag vet är det precis vad en präst gör på söndagen.
Och det fungerade med Kimball. Det räddade deras äktenskap.
Jag tror att han verkligen älskade henne.
Visst ser du det?
Allt som han har genomlidit... Vi kan ge honom nåt att hoppas på.
Stäng den.
- Han vill träffa dig. - Tror jag, det.
Kom in och ta en kopp kaffe.
Vill du sitta ute i snön?
Jag bits inte.
Grädde?
- Nej tack. - Det har inte jag heller.
Jag vet inte varför han bryr sig om dig.
Du är billig, grabben. Bara en bluff.
Men en sak ska du veta. Jag bryr mig om honom.
Jag är skyldig honom mycket. Och om du är smart -
- borde det skrämma dig.
Hon säger att ni...ljög för henne.
Gav henne ett falskt namn, lämnade kroppen...
- Behåll cirkeln. - Jag vill se henne. Prata med henne.
- Ha tålamod. - Jag har gett dig en förmögenhet!
Det är dags att du ger mig nåt annat än skuldkänslor.
Jag är trött på den här jävla litanian. Jag vet vad jag gjorde, vad fan...
...jag gjorde.
Och vad jag ska göra om det här fortsätter.
- Vad menas med det? - Det ska du bli varse.
Öva.
- Kan du be om uppskov? - Nej.
- Jag vet inte... - Jag vet. Vi får inte mer tid.
Sätt på peruken och klänningen. Ligg så där med öppna händer.
Okej?
- Vart ska du? - Jag måste förbereda.
Jag älskar dig.
Charles?
Jag har tänkt på vad mr Carlisle sa -
- om att vi skulle återförenas med Julian.
- Om du minns. - Det gör jag, älskling.
Å, Julian...
Julian.
Molly?
Käre Stan. När du läser det här är jag på väg österut.
Jag tänker inte göra det du vill. Jag kan inte.
Jag har älskat dig efter bästa förmåga, men inser att det aldrig kommer att räcka.
Vad du än saknar, är det sannerligen inte mig.
Det är svårt att acceptera, men även om sanningen svider, behöver jag den.
En dag kanske även du behöver den.
Molly.
- Jag trodde att du hade åkt. - Låt mig vara.
- Vänta lite... - Låt mig vara.
- Molly... Vart ska du? - Jag vill inte prata med dig.
Jag läste ditt brev. Kan vi inte bara prata lite?
Jaha, du läste det? Bra! Du stinker sprit. Låt mig vara!
Du kan inte ge dig av nu. Vi är för djupt insyltade.
Det finns inget "vi". Det var längesen.
Vänstra med vem du vill, men mig knullar du inte. Det är väl den där stela donnan.
Du tror väl att hon har klass, men det har hon inte - eller du.
Jag behövde pumpa henne eftersom du ville att jag skulle sluta med seanserna.
- Vad sysslar ni med?! - Lägg dig inte i!
Det är sista gången, jag lovar. Sen blir varje dag julafton.
Visst. "Hela världen och allt den innehåller"...
- Jag är rädd, Stan. - Jag med. Varenda dag.
Jag blir så rädd att jag inte kan andas.
Men jag kämpar emot. Det är så jag har överlevt.
Ibland ser man inte att man har gått för långt. Men det ser jag nu.
Jag har blivit övergiven hela livet. Lämna mig inte.
Snälla.
Får jag se din klocka?
När jag skakat av mig Anderson, tar jag Ezra till bänken vid grinden.
Klockan åtta, Molly. Prick.
Du kommer in genom grinden och går 20 steg.
När han ser dig, får jag honom att gå ner på knä och be.
Och när han blundar...
...smiter du i väg och vi är klara.
Enkelt.
- Jag förstår. - Bra.
Du minns vårt gamla nummer där jag fick ström i kroppen?
Vet du hur jag stod ut?
De första gångerna fick jag kramp i musklerna i flera dagar. Det gjorde ont.
Men jag försökte få mig själv att inte känna det, att bli bedövad.
Men det kändes tydligt när jag inte orkade mer, när jag hade fått nog.
Jag har fått nog.
Jag kommer dit klockan åtta och gör det du behöver.
Med tanke på det vi ska göra i kväll, kanske vi borde vara ensamma.
- Kan du gå? - Sir... Är ni säker på det här?
Ni måste lita på det här. Nu går vi.
Med tanke på premiärminister Churchills krigslöfte mot Japan -
- när krig utbrutit mellan Japan och USA, förväntas snart ett brittiskt uttalande.
Jag klandrar dig inte, det vill jag att du ska veta.
Men vi ska nog gå in igen.
Du bad mig att rena min själ från synden. Det har jag inte gjort.
Gör det nu. Be henne om förlåtelse.
- Jag har gjort saker ingen vet om. - Berätta för henne nu. Blunda.
- Jag kan inte. - Lugn.
- Tvinga mig inte. - Och berätta för henne.
Dorrie...
Just så.
Under årens lopp...
...har jag skadat många unga kvinnor.
Jag vet inte varför.
Jag sökte... Jag sökte dig i dem -
- eller så försökte jag bli kvitt vreden i min själ... Jag vet inte.
- Vad gjorde du? - Jag vet inte...
Jag gjorde illa dem.
Dorrie...
Herregud, hon är där...!
Hon är där.
Här är WWKB Studios i Buffalo.
Vi avbryter för en nyhetshändelse.
Domare Charles Kimball och hans fru har avlidit av skottskador -
- i vad som verkar vara ett utvidgat självmord.
Ezra, du gjorde det rätta. Nu ska vi knäböja och blunda när vi ber om...
- Släpp. - Nej, Ezra!
Dorrie...!
Stan, jag kan inte...
Jag kan inte...! Jag kan inte!
Släpp!
Dorrie!
Förlåt.
Vad...?
- Vem är du? - Släpp hennes hand.
Vem...
- Släpp henne. - Ditt lömska as.
Ditt as!
Jag ska krossa dig.
Dig och den här slynan.
Anderson!
Anderson! Anderson!
Stan...
Stan!
Herregud...!
Gå till bilen. Nu!
Sir!
- Flytta in! - Vad gör du?
Gud! Vad har du gjort?!
Varför gjorde du så?! Stan!
Ut ur bilen.
De kommer att tro att nån stal den.
Vi kan inte gå tillbaka till hotellet.
Håll käften.
- Håll käften. - De försökte döda oss.
Molly.
Molly!
Jag behöver inte dig! Jag behöver inte dig, Molly!
- Såg nån att du kom hit? - Nej.
Du tog väl inte taxi?
Nej, taxichaffisar minns ansikten. Jag gick.
Hon sumpade det. Fy fan. Jag var så nära!
Här är alla pengarna.
Ta dem.
Du har några timmar på dig. Bli inte panikslagen.
Nej. Det är bäst att jag ger mig av.
Jag älskar dig faktiskt, Stan.
Vad sa du?
Tog jag i för mycket?
Patient Stanton Carlisle. Sista terapisessionen.
Vad håller du på med?
Bara endollarssedlar...
- Var är stålarna? - Vad menar ni, mr Carlisle?
- Pengarna! Du har tagit dem. - Era vanföreställningar är ett symtom.
Jävla häxa.
- Jag ska berätta vad vi har gjort. - Gjort vadå? Berätta.
Vi gjorde det tillsammans.
Förlåt, mr Carlisle, men har vi träffats utanför min mottagning?
- Lägg av. Vad håller du på med? - Ni dök bara upp utan att ha bokat tid.
Jag har gjort mitt yttersta, men ni överför känslor på mig.
Både som älskarinna och moder.
Jag har försökt undvika att göra er upprörd, men det har visst misslyckats.
Symboliken är uppenbar, mr Carlisle.
Ni har ett mycket speciellt förhållande till äldre män. Som Ezra Grindle.
Men även den ni säger er ha dödat på tivolit.
Varför?
Varför gör du så här?
Du bryr dig inte ens om pengarna.
Du är en sån besvikelse.
Pengarna betyder ingenting för mig. Men de betyder visst allt för dig.
Du är en sån liten krake.
Du lurar inte folk, Stan. De lurar sig själva.
Ser du dig som bättre än andra?
Du är bara en bondlurk med snyggt garnityr.
Trodde du att du kunde blåsa mig?
Du är så blind.
Du kan inte tyda signalerna.
Märkte du inte att min handväska var tung?
Är jag mäktig nog för dig nu?
Ja, vakten. Jag behöver hjälp.
Det är en man här, en av mina patienter. Skynda er!
Kämpa, Stan. Tror du att du kan kväva mig?
Hur gick det, doktorn?
Jag överlever.
Jag måste köra.
Okej, stäng!
Jag har alltid hatat dig.
Du där. Inget mer snyltande.
Betala för dig eller stick härifrån.
DEN VÄRLDSBERÖMDA AMBERSON-KARNEVALEN
Ja? Fram med det, jag är upptagen.
Gillar du den där? Jag köpte den från ett tivoli som konkat.
Radion med.
Han blev sin mors död när hon födde honom. Enok.
Det var en bra vinkling.
Enok...
Så vad behöver du?
Jag ber om ursäkt för mitt utseende. Jag har haft vissa svårigheter.
Men jag har ett nummer som jag vet skulle vara värdefullt för er.
- Så du är i branschen? - Ett fint tankeläsningsnummer i två år.
Två utsålda föreställningar om dagen.
- Tankeläsning... - Ja, sir.
Tyvärr, det är ingenting för oss.
Jag kan ge ett litet smakprov.
Herrejesus, du luktar intorkat piss.
Jag anställer inga fyllon. Stick.
Schas.
Herregud... Vänta lite.
Oss kollegor emellan... Vi tar en sup.
Jag gillar inte tankeläsning. Det känns mossigt.
Man måste erbjuda nåt nytt numera. Nåt sensationellt.
Jag fick just en idé.
Jag har ett litet påhugg som du kan försöka dig på.
Det är ingen stor grej och jag vill inte pressa dig, men det är ett jobb.
Du får kaffe och bröd.
En torr sovplats, en och annan sup.
- Vad sägs? - Ja, sir!
Det är inte mycket, men det ändå ett jobb.
Men det är bara tillfälligt, förstås.
Bara tills vi hittar en riktig spasse.
Vet du vad en spasse är?
Vad sägs?
Skulle du kunna klara det?
Hör nu här...
Jag är som klippt och skuren för det.
Översättning: Niklas Hellgren Svensk Medietext