Näin on näreet. Pysy kaukana, Richard.
Iloinen, nälkäinen mies
Matkustaa meritse ja maitse
Hän yrittää ymmärtää
Pastan, possun, kanan ja lampaan taidetta
Hän ajaa luoksenne
Hän lentää luoksenne
Hän laulaa teille
Ja tanssii teille
Hän nauraa kanssanne
Ja itkee vuoksenne
Hän pyytää vain yhtä vastapalvelusta -Joku, olkaa kilttejä
Voiko joku
Voiko joku ruokkia Philin?
Joku, ruokkikaa hänet nyt
KIOTO
Jos olet nähnyt vanhan tv-sarjani, tiedät, että olen jo käynyt Japanissa.
Kun saavuin Tokioon, tuntui kuin olisin ollut flipperissä.
Se oli hetkistä ja hullua. Suuri osa siitä onkin.
Kioto on ehkä sen vastakohta.
Kun saapuu Kiotoon, on kuin…
En ole missään muualla tuntenut vastaavaa tyyneyttä,
levollisuutta, rauhaa ja kauneutta.
Se on kaupunki, mutta hiljaisin kaupunki, jossa olen koskaan käynyt.
Heti, kun saavuin tänne, se tuntui unenomaiselta.
Tuntui kuin leijuisin kadulla.
Se on vain niin upea.
Kun menen hotelliini ja katson ikkunasta noin 15 senttiä syvää peilikirkasta puroa,
joka virtaa jokikivien yli ja vuosisatoja vanhojen kotien ohi, tajuan jotain.
Olen täällä vain viikon. Se ei riitä.
Täällä on yli 2 000 muinaista temppeliä ja pyhäkköä, joihin voi vain törmätä.
Ympärille rakennettiin toki kaupunki, mutta kaikki kaunis on säilytetty.
Kaupungilla kävellessä voikin yhtäkkiä huomata olevansa toisella vuosisadalla.
Sama kauneus löytyy tietenkin myös ruoasta.
Yuma Wada järjestää ruokakierroksia.
Hänen suosikkikohteensa on Nishiki Market, yksi maailman hienoimmista toreista.
Miksikö? Tämän takia.
Kuinka kauan olet järjestänyt ruokakierroksia?
Yli seitsemän vuotta.
Miten pääsit alkuun?
Olin töissä Yhdysvalloissa ja kävin parilla ruokakierroksella.
Siellä oivalsin, että voisin tehdä sitä kotona.
Voisit tehdä sen.
Niin. Japanissa on paljon historiaa ja hyvää ruokaa.
Huomaan kylttejä. "Älä syö kävellessäsi."
Se on töykeää Japanissa, vai mitä? -Kyllä.
Onko tori siis 400 vuotta vanha? -Kyllä.
Se on mahtavaa, mutta minulla on ongelma. Haluan kaiken, minkä näen.
Näin omenoiden kuuluu olla näytillä.
Fuji-omenoita, olemme lähellä Fujia.
Paikalliset tuntevat torin Kioton keittiönä.
Se on siistein keittiö, jonka olen nähnyt.
Missähän sitä näkisi näin hiljaisen väkijoukon? Se on sivistynyt.
Anteeksi. Huitovia ihmisiä lukuun ottamatta täällä on mukavaa.
Kyllä. -Haluan, että maistat sabazushia.
Se on eräänlaista marinoitua makrillisushia.
Hienoa, sopii. -Selvä.
Otat vain siitä. Sopiiko se heille? -Joo.
Onpa se iso pala sushia. -He voivat paloitella sen.
Se olisi kivaa… Vai pitäisikö vain syödä se noin?
Paloittelemme sen yleensä. -Tehdään se niin kuin kuuluu.
Se on silti melko iso pala sushia.
Teetkö sen? -Kyllä.
Haluan tehdä kuin hän.
Onpa kaunista, tuoretta sushia. Voi pojat.
Kioto on kaukana valtamerestä, joten kalaa säilötään näin.
Aivan. -Se on ominaista Kiotolle.
Se on nyt jo hyvää.
Arigato.
Saisimmeko kaksi hamoa, kiitos?
Tämä on hamo-ankeriasta.
Tämä on oliivihaukiankerias. Ankerias on hyvin voimakas.
Kun sen pään leikkaa irti, se voi vielä purra.
Voiko se purra vielä, kun se on paneerattu ja friteerattu?
Ei.
Arigato. Kas näin. -Se on kuumaa. Ole varovainen.
Kuumaa, hyvin kuumaa!
Onpa hyvää.
Se on hyvää. -Onko?
Maistamme nyt kiotolaista dashimaki-munakasta.
Olemme nopeita.
Tämä on seuraava pysäkkimme. Paikallinen vesi on pehmeää ja puhdasta.
Täällä tehdään paljon sakea.
Onpa paljon sakea yhdelle.
Onpa hyvää. -Niin.
Kiotossa säilötään vihanneksia paljon. Tämä on säilöttyä kaalia.
Sitä on säilötty hyvin vähän aikaa. Se on hyvin kevyttä.
Se on aliarvostettu ruoka. -Se on hyvää pikkupurtavaa juodessa.
Onneksi me juomme.
Ne sopivat hyvin yhteen.
Nämä ovat japanilaisia käsintehtyjä makeisia.
Tuoretta mochia, eli pujoa, jonka sisällä on makeita punaisia papuja.
Pujo ei kuulosta kovin herkulliselta. Sen nimi, mugwort.
Pidän mugwortista!
Tämä on seuraava pysäkkimme. -Tämä näyttää rankemmalta.
Tämä on meren syvä pää.
Meillä on tapana syödä makean veden kaloja, koska Kioto on sisämaassa.
Maistamme myös koikarppia.
Koikarppia? -Kyllä.
Pihallani on koikarppeja lemmikkeinä. Olen aina halunnut maistaa niitä.
Jos tämä on hyvää, sano hyvästit koikarpeille, Monica.
Koikarpit kypsennetään saken, mirin- makeutusaineen ja soijakastikkeen kera.
On hyvä tietää, että hätätilanteessa -
takapihaltani löytyy ruokaa.
Yuma, olet loistotyyppi!
Menen tänään yhteen Kioton parhaista kahviloista. Sen nimi on Wife & Husband.
Tapaan siellä kaverin nimeltä samurai Joe Okada.
Hei. -Kiitos paljon.
Kuten arvata saattaa, hän tietää kaiken samuraista.
Sen lisäksi hän on Japanin vanhin auktorisoitu matkailuopas.
Pidät siis samuraikierroksia Kiotossa. -Kyllä, jo 40–50 vuotta.
Mutta olet vain 35-vuotias! -Vähän yli.
Joo, minäkin olen vähän yli.
Tapaan tämän nuorukaisen heti hänen syntymäpäivänsä jälkeen.
Hän täytti juuri 94 vuotta.
Juotaisiinko kahvit? -Kyllä.
Ole hyvä. -Kiitos.
"Vaimo ja aviomies." Nimi ei kuulosta lupaavalta.
Konnichiwa. -Konnichiwa.
Minä olen Phil. Tämä on Joe.
Entä te? -Ikumi.
Ikumi. -Kyoichi.
Olet Kyoichi. -Kyoichi.
Te työskentelette ja asutte yhdessä.
En ole ennen nähnyt sen toimivan, mutta te näytätte onnistuvan.
Jätämme teidät kahden. Kiitos.
Istun selkä seinää vasten kuin hyvä samurai, vai mitä?
Ninja tulee takaa. -Sinun kanssasi olisi turvallinen olo.
Minä hoidan sen.
Olen kuullut tästä kahvista. Odotan innolla.
Valikoima on pieni. He tekevät erityisen hyvää kahvia.
Se on vahvaa. -En saa unta tänä yönä.
He tekevät myös hunajapaahtoleipää juuston kera.
Ei kuulosta kummoiselta.
Houkuttelevaa. -Kyllä.
Mutta se on kummoista.
Kerro itsestäsi. -Kyllä.
Synnyit Japanissa, mutta olet asunut ymmärtääkseni myös Amerikassa.
Los Angelesissa. Olin matkailuoppaana yhdeksän kuukautta.
Se oli elämäni tärkeintä aikaa.
Niinkö? -Se vaikuttaa siihen, mitä minulla on nyt.
Kieli. -Kieli.
Kun tulin takaisin, läpäisin valtion auktorisoidun matkailuoppaan kokeen.
Siitä on 61 vuotta.
Oliko se vaikea koe?
Vain viisi prosenttia hakijoista läpäisee sen.
Yritän parhaani mukaan saavuttaa kaiken, mitä haluan tehdä.
Vilpitön ponnistelu on filosofiani.
Samurai ei valehtele. -Aivan.
Jos Amerikassa olisi sellainen sääntö, meillä ei olisi poliitikkoja.
Sinulla on hyvä ruokahalu.
Niin onkin. Sinä olet samurai, ja minä teen tätä.
Hyvän terveyteni salaisuus on leipää aamulla -
ja viskiä illalla.
Kanpai!
Voitko uskoa… -Viskille.
…että tyhjennän 110 pulloa skottiviskiä vuodessa?
Satakymmenen pulloa.
60 vuotta viskiä. Joka ilta? Todella vaikuttavaa.
Käkikello. -Aika päättyy.
Kyllä.
Tämä kaunis pieni polku on Philosopher's Walk.
1800-luvun lopulla tämä oli ainoa alue, jossa filosofeilla, kirjailijoilla -
ja taiteilijoilla oli varaa asua. Vähän kuin Brooklyn 70-luvulla.
Täällä on nyt Japanin kalleimpia kiinteistöjä, koska tämä on näin upea.
Alkukeväästä on sakura-kausi,
mikä tarkoittaa kirsikankukinta-aikaa, jolloin koko alue näyttää tältä:
Monissa Kioton ravintoloissa on kymmenen paikkaa.
Näin baarin, jossa oli neljä paikkaa. Se oli auki vain viidestä yhdeksään.
Kannattaa tehdä ennakkovaraus. Tai ehkä löydät ystävän, jolla on yhteyksiä.
Shizuka Anderson vie minut tänään hyvin kuuluisaan paikkaan täällä.
Shizuka on japanilaiskanadalainen.
Hänellä on nettisarja nimeltä Japan by Food.
Kiotossa on paljon ihania perinteisiä ruokia,
mutta ehkä kaikkein hauskinta minulla on ollut Kiotossa tässä ravintolassa.
Shizuka on Kichi Kichin kokin Motokichi Yukimuran suuri fani.
Yksi…
Kokki on hyvin ujo, kuten varmasti näkyy.
Tulta!
Toivon vain, että saamme hänet ulos kuorestaan.
Hänellä on lähes miljoona seuraajaa.
Hänestä tuli nettikuuluisuus ruoan ansiosta, josta isäni pitäisi,
koska siinä on oikeastaan vain pehmeitä munia ja riisiä, eli omuricen.
Soijapapuja. -Soijapapuja.
Riisiä. -Siinä on riisi.
Olet kuin Tom Cruise. -Hän sanoi, että olet kuin Tom Cruise.
Demi-glace-kastiketta! -Demi-glace-kastiketta.
Se pitää poistaa tulelta. -Valmiina?
Valmiina. -Hyvin pehmeää.
Jestas.
Valmiina? -Valmiina.
Näytön paikka.
Eikö olekin kaunis? -Todella kaunis.
Demi-glace-naudanlihakastiketta. Maistuu vähän kitkerältä.
Minulleko? Jaamme tämän.
Molemmat saavat kai oman.
Kiitos.
Aloitetaan sitten.
Kiitos. -Se oli kaunista.
Suurkiitokset! -Kiitos sinulle.
Mennään jonnekin syömään.
Pidätkö siitä? -Muutun sinuksi.
Onnellinen.
Täydellistä. -Se on täydellistä.
Musiikkia. Aloitetaan!
Yy, kaa, koo, nee!
Voi hyvänen aika!
Kaikki tanssivat taustalla. Ihanaa!
Suosionosoitukset seisaaltaan.
Eikö olekin hauskaa?
En ole koskaan nähnyt ketään näin innoissaan munakkaasta.
Sama täällä.
Kun ympärillä on niin paljon kauneutta, tuntuu väärältä olla jakamatta sitä.
Toin siis paljon paremman puoliskoni tälle matkalle, Monican.
Asumme Gionissa, Kioton geishakaupunginosassa.
Geisha tarkoittaa taiteilijaa. Näette varmasti miksi.
Jokaista liikettä, kankaan poimua ja nuottia, jonka he laulavat,
on hiottu tarkkaan monien vuosien ajan.
Tämä on kokenut geisha, joka esiintyy geishaoppilaan eli maikon kanssa.
Tässä kokemuksessa meitä auttaa Reiko Yokota,
joka on lahjakas kondiittori Kiotossa.
Maiko-perinne alkoi noin 300 vuotta sitten. He ovat 18-vuotiaita tyttöjä.
He opettelevat näissä taloissa tee- ja tanssitaidetta.
Kaikki on tarkoin määrättyä. -Kyllä.
Tämä on muinainen rituaali, jonka he ovat oppineet.
Pidän kaiken tahdista.
Se tuntuu asianmukaiselta ja seesteiseltä. -Kyllä. Se on kaunista.
Joka liikkeen joka yksityiskohdassa on jotain upeaa.
Kiitos.
Kun sen tekee niin verkalleen ja huolella -
ja näin täydellisesti…
Sitä pidetään vieraan viihdyttämisen taidelajina.
Nosta se vasemmalla kädellä ja käännä sitten kaksi kertaa myötäpäivään,
jotta etuosa ei ole edessäsi. Se on kunnioittavaa.
Juuri noin. -Yksi…
Kaksi. -…kaksi. Näinkö?
Ole hyvä.
Se on odotuksen arvoista. -Miksei Starbucks ole tällainen?
He odottavat, että lopetamme. -Kyllä.
Tiedättekö, mitä "kaiseki" tarkoittaa? Se tarkoittaa maistelumenua.
Tämä syömistapa tunnetaan kaikkialla maailmassa.
Yksi maailman parhaista ihmisistä, joka tekee sitä, on René Redzepi.
Hän avasi ravintolan Kööpenhaminassa nimeltä Noma.
Noma on tietenkin saanut kolme Michelin-tähteä,
ja kriitikot ovat sanoneet sitä maailman parhaaksi ravintolaksi.
Mikä onni, että olen täällä Noman viimeisinä pop-up-päivinä Kiotossa.
Olen ehkä onnekkain mies, jonka olet nähnyt.
Rakas ystäväni Julia Hwang tulee kanssani Nomaan.
Hän johtaa yritystä nimeltä Inner Trend.
Olen iloinen, että hän on samaan aikaan Kiotossa kanssani.
Julia, kiitos. -Hyvänen aika, en voi uskoa tätä.
Kanpai.
René toi muuten yli sata ihmistä Kööpenhaminasta tätä varten.
Hän halusi koko henkilökunnan oppivan Kioton elämäntyylistä.
Milloin tulit Kiotoon? -Synnyin ja vietin lapsuuteni Japanissa.
Kioto on yksi tärkeimmistä luokkaretkikohteista.
Kippis. -Kippis. Ihanaa, että olet täällä.
Olen niin… Kiitos.
Luoja, tämä olut…
Tämä olut… -Hyvää olutta, vai mitä?
Saksalaisten pitäisi pelätä.
Tämä on shabu-shabu. Anna kun nostan tämän.
En odottanut, että se kiehuisi vielä. -Se on japanilaista laatukeramiikkaa.
Se pitää lämmön sisällään, joten se poreilee yhä.
Viisi hyvin erilaista merilevää.
Voi, miten kaunista.
Jokainen niistä on tyrmäävä. En ole maistanut mitään vastaavaa.
Se on kuin koralli, joka menee sisään… -Tämä on ihana.
Se on kuin vesimelonia. -Mahtavaa.
Kuin söisi vesimelonia, mutta se onkin merilevää.
Näytän teille tämän, koska aiomme…
Katkarapu on hyvin tuoretta.
Tämä on seuraava annos. -Ehkä se tietää jotain.
Se tietää, että jotain tapahtuu.
Kaikki ainekset eivät ole kovin innoissaan, mutta syömme kaiken.
Jopa koristeet.
Tämä on sitruuna, josta on poistettu kuori.
Tämä sitruuna…
Oliko se sitruuna? -Se oli kuin sitruunakarkki.
Kiitos, ystäväni.
Onko se pelkkää sitruunaa? -On. Voit syödä sen kuin omenan.
Mitä? René, ole varovainen.
Sitä ei siis ole käsitelty? -Ei.
Se on Shikokun saarelta.
Opin jotain.
Katsokaa. Tämä on se karannut katkarapu.
Sen päällä on paikallista tyrniä, Madagaskarin pippuria ja merileväsuolaa.
Kuorimme sen juuri, joten se saattaa vielä nykiä.
Nosta se päästä ja pure pari kertaa.
Se tekee siitä lopun. -Kyllä. Nauti.
No niin.
Jotkut ovat ehkä liian herkkiä tähän, mutta en minä.
Ihastuttava maku.
Terve. -Hyvänen aika.
Onpa paperinohutta. -Paperinohutta.
Tämä on viskietikassa marinoitua seepiaa, joka on laitettu jään päälle.
Hyvänen aika.
Mitä se on? Se on kuin kaunis pala sashimia,
jossa on paljon mausteita, joita en ole ennen syönyt. Oletko sinä?
Tuskin tulen enää koskaan syömäänkään.
Seuraavaksi misolastu, jonka päällä on raakaa, marinoitua katkarapua -
ja dashissa valmistettua persikkapuun mahlaa.
Unohdin mainita nämä pienet mustat maustetäplät.
Ne ovat muurahaisia.
Nerokasta, vai mitä? Muurahainen on ruoan suola.
Ehkä tämä on maailman suosituin juttu juuri tällä hetkellä.
Näin on.
René päättää esityksen bambulla kylmässä kalmariliemessä.
Onko tuo bambunverso?
Nämä ovat. -Hyvänen aika.
Nämä ovat bambunversoja. -Saan sinulta viestin ruoan kautta.
Et tullut tänne vaikuttamaan japanilaiseen ruokaan. Tulit saamaan vaikutteita…
Totta kai. Japani on aina innoittanut minua, kuten myös Kioto,
joka on kaisekin pääkaupunki.
Se on kausittainen maistelumenu, jota on käytetty satoja vuosia.
Sitähän sinä teet Nomassa.
Uskotaan, että ranskalaisia kokkeja tuli Kiotoon 50- ja 60-luvuilla.
Maistelumenuja alkoi silloin ilmestyä Eurooppaan.
Mistä maistelumenu on peräisin.
Ehkä se, mitä syömme tasokkaissa ravintoloissa lännessä,
juontaakin juurensa tästä kaupungista.
Virkistävää ja kevyttä.
Olen hyvin kiitollinen tästä kokemuksesta. Tämä on todellakin erityistä.
Tiedän, missä seuraava pop-up pitäisi olla.
Missä? -Kotonani.
Teeseremoniassa on termi ichi-go ichi-e, eli hetkeä ei voi luoda uudelleen.
Saatan syödä saman päivällisen, René saattaa laittaa ruokaa -
jopa samoista aineksista, mutta hetkeä ei voi koskaan luoda uudelleen.
Tämä on minulle kuin äärimmäinen ichi-go ichi-e, jota minun täytyy vaalia.
Sama täällä. Olen liikuttunut.
Sen jakaminen kanssasi, ystäväni, on kaunis asia.
Kiitos. -Todellakin.
Lähikaupat ovat täällä vähän erilaisia.
Käyn aina mielelläni välipalaosastolla.
Katsotaanpa, mitä täältä löytyy.
Tätä ei näe joka päivä, kurkku pussissa.
Miten virkistävää ja ilahduttavaa.
Säästän sen myöhemmäksi.
Tämä taitaa olla ilmakuivattua kalaa. Joo, se haisee kalalta.
Kyllä, kalavale.
Voin kuvitella nauttivani tästä oikeana päivänä. Tänään ei ole se päivä.
Kuivattu kypsä mandariini.
Jes! Olen rakastunut näihin.
Tämä on ystävällemme Emiliolle, joka työskenteli ZPZ:ssä.
Hän sanoi, että jos joku menee Japaniin, tuokoon hänelle Crunkya.
Emilio.
Jonkun muun pitää tuoda sinulle Crunkya.
Tämä pelottaa vähän. -Mitä se on?
Tiedätkö sinä?
Mitä helkkaria?
Se kuplii. Se tekee näin:
Ei ehkä kannata ottaa isoa huikkaa.
Siihen on vain yksi lääke.
Tapaatte nyt kokin, joka sanoo, ettei ole kokki, vaan maanviljelijä.
Hän viljelee oman tattarinsa.
Tämä ravintola onkin nimenomaan tattarinuudeliravintola.
Tattarinuudeleita sanotaan sobaksi.
René Redzepi sanoo, että tämä on yksi hänen lempiravintoloistaan maailmassa.
Monica ja minä lähdemme René Redzepin ja hänen vaimonsa Nadinen kanssa Juu-goon.
Tämä on Akiya Ishibashi.
Kiitos paljon. -On kunnia tavata sinut.
Ystäväni mukaan sobasi on maailman parasta.
En usko. -Kenellä on parempaa? Menen sinne.
Viljelet siis tattaria ja teet sitten nuudeleita.
Kyllä, teen kaiken. -Kaiken.
Aloitetaan puurosta. Tämä ei näytä kummoiselta.
Jos tätä tarjottaisiin missään muualla, se ei houkuttelisi.
Mutta kun tätä maistaa, se onkin mahtavaa.
Mieleen melkeinpä palautuu lapsuuden muistoja kuumista tai kylmistä muroista.
Koostumus tuntuu lohdulliselta.
Kun olin pieni, laitoin aina hyvin vähän maitoa,
koska halusin tällaisen koostumuksen.
En ole koskaan syönyt mitään vastaavaa sen jälkeen.
Kaikki pitivät minua hulluna. -He pitävät yhä.
En sanoisi häntä traditionalistiksi, koska hän ajattelee modernisti.
Hän haluaa edistyä, parantaa maanviljelyä ja valmistaa parempia nuudeleita.
Nyt hän kaulii nuudelit. Katso hänen liikkeitään.
Hänen työnsä vaatii lihaksia. Hän takoo tattarinsa matalaksi.
Tunnetko, miten hän painaa sitä? Se ei ole helppoa. Hän ei huomaa meitä lainkaan.
Hän keskittyy vain nuudeleiden tekoon. -Hän on omassa maailmassaan.
Osa paikan viehätysvoimaa ovat täysin omistautuneet käsityöläiset.
He haluavat tehdä kaiken itse.
Kyse ei ole asiakkaiden hoputtamisesta tai 20 prosentin voittomarginaalista.
Ei ainakaan tunnu siltä.
Toinen ja viimeinen ruoka saapuu.
Saammeko kaikki oman? -Joo.
Katsokaa nyt. Se on vain iso lautanen nuudeleita ja dippikastiketta, ei muuta.
Ensin maistetaan ilman mitään. -Kyllä.
Tunnustele koostumusta, kivaa pureskeltavaa.
Laita seuraavaksi puolet tästä dippikastikkeeseen.
Ota sitten nuudeleita, kasta ne tähän -
ja hörpi.
Valmiina? Yy, kaa, koo.
Hienoa.
Tunsin sen, se oli hyvä. -Tunsin sen.
Koko maailma sanoi juuri "seuraava".
Tulkaa nyt kanssani kauniiseen paikkaan Kiotossa.
Se on Kozmoz New York Coffee, jota pyörittää kalifornialainen Barry Wyatt.
Miten menee? -Hienosti kuin sammakon turkilla.
Barry tuli tänne 28 vuotta sitten kirjaimellisesti työtehtävälle.
Tulimme tänne kirkkomme kanssa, koska täällä oli iso maanjäristys.
Minä vastasin sosiaalisesta avustustyöstä. -Loistavaa.
Olen ollut täällä siitä asti. -Kertoisitko, mitä muuta kahvila tekee.
Opetamme englantia. -Selvä.
Teemme jotain saadaksemme tuloja, jotka voimme sijoittaa takaisin yhteisöön.
Onneksi se "jotain" on tätä:
Tacoja ja riisiä. -Kaunista.
Ja Kozmoz deluxe -juustohampurilainen. -Kaunis hampurilainen.
Tämä on Amerikka! -Joo!
Englannin kielikoulun ja kahvilan tuotto menee sosiaalisiin avustusohjelmiin.
Autan mielelläni kaikin tavoin, varsinkin näin.
Mahtavaa!
Barry. -Tekikö se tehtävänsä?
Tämä on ihanaa!
Barryn tiimi lähettää joka viikko toimituksia heidän ruokapankkiinsa.
Laatikot on räätälöity vastaanottajan tarpeiden mukaan.
Kerrohan, miten saatte ihmisiä mukaan, ja millainen ohjelmanne on.
Meillä on työharjoitteluja Amerikasta.
Se voi olla mitä tahansa verkkotöistä -
hampurilaisten tekoon ja laatikoiden pakkaamiseen.
Selvä. -Englannin opetusta.
Hienoa. Olet hyvä tyyppi.
Kiitos. -Kiitos sinulle.
Kaikki Kozmozin tuotot menevät paikallisille orpokodeille,
kodittomien asuntoloille ja avustusohjelmiin.
Jollet pääse vapaaehtoiseksi tai harjoittelemaan, voit lahjoittaa täällä:
Tämä on Imamiyan pyhäkkö.
Se rakennettiin yli tuhat vuotta sitten ruton aikana.
Sen nimi tarkoittaa "vastarakennettua", missä oli järkeä sinä aikana.
Pyhäkön ulkopuolella on makeiskauppa, jossa tapaan uuden ystävän.
Jacob Kear oli kokki Nomassa. Nyt hänellä on oma ravintola Kiotossa nimeltä Lurra.
Menemme sinne päivälliselle, mutta nyt hän vie minut syömään aburi-mocheja.
Se näyttää lounaalta, mutta se onkin jälkiruoka.
Ne näyttävät kananpaloilta.
Tämä on kinakolla eli paahdetulla soija- papujauheella päällystettyä mochi-kakkua.
Se on valmistettu samalla tavalla kuin sitä on valmistettu tuhat vuotta.
Tämä paikka on noin vuodelta 1656.
Kuinka vanha vastapäinen paikka olikaan? -Yli tuhat vuotta vanha.
Yli tuhat. Kukaan ei käy siellä enää. Kaikki haluavat uuden paikan.
Katsokaa näitä naisia. He pitelevät niitä vartaissa ja hiillostavat ne -
kuumiksi ja kimmoisiksi, ja laittavat niihin makeaa misoa.
Tekevätkö he vain näitä? -Vain näitä.
Tästä pidän Japanissa. Erikoistutaan, kunnes on täydellistä.
He tekevät sen. Sen nimi on shokunin.
Amerikassa voisi olla vähän enemmän shokuninia.
Ehdottomasti.
Arigato.
Kiitos. Hyvää päivänjatkoa.
Tilauksen jälkeen istutaan viereiseen kauniiseen pikku teehuoneeseen.
Kengät pois.
Istummeko tähän? -Kyllä.
Helpommin sanottu kuin tehty.
Kaikki hyvin? -Minusta ei koskaan tule munkkia.
Kappas. Hei. -Tässä se on.
Kiitos.
Uskomatonta. -Kiitos.
Aloitetaan.
Tässä se on. -Tässä se on.
Se on kuumalla binchotan-grillillä grillattu tahmea riisikakku,
jossa on makeaa valkoista misoa.
Saimmeko normaalikokoisen vai ison annoksen?
Normaalikokoisen.
Maistat kaiken.
Maistoitko sinä tätä? -Joo. Mitä se muistuttaa?
Vaahtokarkkeja. -Siksi olemme veljiä.
Hän sanoi saman. -Kuin paahdettuja vaahtokarkkeja.
Mutta se on mochia makeassa kastikkeessa, muttei liian makeaa.
Siitä tunnistaa hyvän kondiittorin. Ihmiset muistavat.
Mitä herkkua. -Se on yksinkertaista.
Se on tuhat vuotta vanhaa. Älä viitsi.
Voitko kuvitella? Voitko ajatella mittasuhteita?
Tuhat vuotta vanha paikka myy vain tätä.
Eikä se ole muuttunut. -Se ei ole muuttunut.
Kioton kauneus piilee siinä.
Meillä taas on Dunkin' Donuts.
Tämä on ihastuttavaa.
Phil!
Hei! -Siinä minun ystäväni on.
On pakko sanoa.
Missä tahansa päin maailmaa olenkin,
tämä ohjelma pitää laittaa pyörimään.
En tiedä, minkä takia. Ehkä marisevan juutalaisen surina -
vain tekee oloni mukavaksi.
Koko ohjelmassa on hyvin kodikas tunnelma.
Et olisi voinut olla rakkaampi ennen kuin sanoit tuon,
mutta nyt olet kolme, neljä kertaa rakkaampi.
Olit vähän huonovointinen. Entä nyt? -Olin kyllä.
Tätä ei ollut helppo saada aikaan.
Ajattelin itsekseni, että Judy Gold ei näyttänyt hääviltä.
Hän ei tehnyt mitään ihmeellistä.
Mutta sitten Peter, homo ex-mieheni, sanoi: "Ei, laita vähän huulipunaa."
Tiedäthän.
Näytät upealta. Oletko käynyt Kiotossa? -En, mutta olen aina halunnut.
Meidän pitää tehdä jakso, jossa käymme vain luomuravintoloissa,
koska olet, mitä syöt.
En vain tiedä, miten… Otat varmaan kaikenlaisia lääkkeitä tuossa iässä.
Olet rakas.
Olet hyvää mainosta asialle kuin asialle, jonka puolesta puhut. Katso nyt itseäsi.
Jos olisimme olleet heprean kielen koulussa yhdessä,
olisit ollut koulun ihastukseni.
Oletpa herttainen. Se oli kivasti sanottu.
Tiedät, että isäni kertoi aina vitsin.
Halusin kunnioittaa sinua antamalla sinun kertoa vitsin hänen puolestaan.
Olen hyvin kiitollinen. Isäsi kunniaksi… -Kiitos.
Jumala sanoo Aatamille: "Minulla on lahja sinulle.
Se on nainen. Hän tekee kaiken, mitä sanot.
Hän on samaa mieltä kaikesta, mitä sanot, hän haluaa aina seksiä kanssasi -
ja hän tekee ruokaa ja siivoaa koko ajan."
Aatami sanoo: Paljonko sellainen lahja maksaa?"
Jumala sanoo: "Käden ja jalan."
Aatami tuumi: "Mitä saan kylkiluulla?"
Se oli mahtava. Se oli hyvä vitsi.
Minä maksoin kylkiluun. Tiedätkö, mitä sain?
Mitä?
Onko hän… Monica!
Hei, kultaseni!
Näytät niin suloiselta! Onpa kiva nähdä sinut.
Olet rakas. -Sinä myös. Kiitos kovasti.
Pitäisikö minun sulkea nyt?
Fran Drescher, kaikki.
Vielä yksi juttu.
Tarvitsemme vielä yhteisen päivällisemme upeassa ravintolassa nimeltä Lurra.
Lurra on Jacob Kearin ravintola.
Hei. -Terve.
Hei. Miten menee?
Uudet ystäväni.
Shoto on yksi paikallisen työryhmän lempijäsenistämme.
Tämä on ystäväni Andy Marsden, Osakan paras ruokamatkaopas.
Onpa mahtava henkilökunta! Jacob.
Mukava nähdä.
Sain pusun.
Pussailemme nyt.
Kampai. -Kampai.
Haluatko viskiä? -Nytkö jo?
Tämän jälkeen? -Tämän jälkeen.
Ensimmäinen ruokalaji on osteria Hiroshiman alueelta -
ja paahdetusta hiivasta ja savustetusta voista tehty kastike.
Kiitos. -Osteri on jo halkaistu.
Kaksi suupalaa siis. -Tämä näyttää herkulliselta.
Seuraavaksi on taimenta Iwaten vuorilta.
Teimme pussin rakkolevästä ja laitoimme taimenen sinne.
Olemme syöneet aikamoisia aterioita.
Bravo.
Herkullista. -Todella hyvää.
Tämän ruoan ideana on aurinko, jonka näen tilalla joka aamu.
Teimme pienen galetten munakoisosta.
Kun tämän laittaa keskelle,
se näyttää auringonkukalta.
Sait kastikkeen näyttämään lautaselta. -Niin.
Te nuoret ja Instagraminne.
Vaimo ja aviomies, pidättekö siitä? -Vaimo ja aviomies.
Shoto, kaikki hyvin? -Ihanaa.
En ole koskaan maistanut tällaista ruokaa 94 elinvuoteni aikana.
Se on erityistä. -Pidän siitä.
Hän pitää siitä. -Kiitos.
Sinun ansiostasi. -Niinkö?
Ilman sinua en olisi täällä. -Ilman sinua minäkään en olisi.
Hyvä on, tasapeli.
Hän näytti, miten hedelmiä viipaloidaan. Voin auttaa.
Päivällisessä on kaikkea, mitä rakastan Kiotossa.
Kauneuden ja järjestyksen suuren arvostuksen lisäksi -
on lämpöä, yhteyden tunnetta ja jopa tervetulleita yllätyksiä.
Tässä on ystäväni René.
Anteeksi, että tulin kuokkimaan. -Onpa ihanaa, että tulit.
Se oli mukava yllätys. René oli pakkaamassa koko Noma Kiotoa.
Tämä oli hänen viimeinen päivänsä, mutta hän ehti silti tulla tervehtimään.
Me lähdemme. -Surullista, vai mitä?
Olet ollut täällä kuukausia, minä vain viikon, enkä halua lähteä.
Voin kuvitella tunteen. -Viisi kuukautta.
Tämä on hyvin erityinen paikka. -Hyvä paikka, jossa on hyviä ihmisiä.
Olen käynyt kauniissa paikoissa. Olette nähneet ne täällä, mutta Kioto…
Ensisekunnista lähtien -
se tuntui upeimmalta paikalta, jossa olen koskaan ollut.
Temppelit.
Luonto.
Kaupat.
Jokainen suupala.
Jos sitä katsoo pitkään, saattaa itkeä.
Olen viihtynyt koko viikon, mutta olen miettinyt viimeistä päivääni täällä.
Olen ollut hieman alakuloinen.
Tunsin jotain sillä hetkellä, kun saavuin tänne.
Vaikka elän vielä siinä, tiedän, että tulen kaipaamaan sitä.
En ole ensimmäinen, johon Kioto on vaikuttanut tällä tavalla.
Löysin runoilijan nimeltä Matsuo Bashō, joka eli 1600-luvulla.
Hän kirjoitti tämän haikun:
"Kiotossa kuunnellessani käkiä -
kaipaan Kiotoon."
Kiotossa kaipaan Kiotoon.
Hän sanoi niin 1600-luvulla.
Minä sanon sen nyt.
Tekstitys: Sanna Autere ulla.