Tohle slovo musíte v Reykjavíku znát: pylsa.
Co to znamená?
Čas dát si hot dog! Jo!
Na Islandu všichni z hot dogů šílí.
Prostě to tu tak je.
- Můžeme si toho dát víc? - Jo.
Poprosím o hot dog se vším
a ještě s trhaným vepřovým a taky s jehněčím.
Teda, to je úžasné.
Asi to budu chtít zpátky.
Je to ohromné.
Tenhle je trochu pikantní.
Vynikající.
- Ten mi asi chutná nejvíc. - Mně taky. To jsem nečekala.
A proto je fajn cestovat s rodinou.
Jenom proto.
Hladovec v zimě v létě
vandruje po celém světě
a táhne ho to chtě nechtě
k těstovinám, masu a bagetě.
Přifrčí za vámi,
přiletí za vámi.
Zazpívá si s vámi,
zatančí si s vámi.
Zasměje se s vámi
a bude rád s vámi.
Na oplátku žádá jediné.
Nakrmte někdo, nakrmte někdo…
Prosím vás,
nakrmte někdo Phila!
Tak už ho někdo nakrmte!
NAKRMTE NĚKDO PHILA ISLAND
Když jsem poprvé slyšel o Islandu,
pomyslel jsem si,
že tam bude asi fakt zima.
Že je to dost odlehlé a možná i trochu nehostinné.
Pak vidíte ten jazyk, a řeknete si: „O-ou.“
Každý název je tu velmi dlouhý
a pro někoho, jako jsem já, je náročné to vyslovit.
Všichni mi říkali, že se sem nejezdí kvůli jídlu,
pokud nejde o sázku.
Ale stejně jsem přijel. A víte co?
Prý je to tu jako na jiné planetě,
ale není to jiná planeta.
Není tak těžké se sem dostat.
Na mapě vidím, že je to mezi New Yorkem a Evropou.
A prý už tu nejedí jen ovčí hlavy a kvašené zkažené žraloky,
což je super, protože to bych nejedl.
Takže jdu do toho.
Beru s sebou Monicu a Lily.
Ony si užijou krásnou dovolenou
a já budu makat, tvrdě makat jako vždycky.
Za chvíli se vrhneme na jídlo,
ale jelikož duše Islandu je zakořeněná
v přírodních divech tohoto místa, započneme náš výlet venku.
Jede s námi muž jménem Gunnar Freyr Gunnarsson.
Je to dobrodruh a fotograf,
který mi napsal na Instagram
a už roky mě lákal, abych na Island přijel.
Skoro za každou zatáčkou spatříš něco jiného.
Takže tě tu řízení nikdy nepřestane bavit.
Tohle jsem nikdy nezažil.
Za hodinu jízdy vidíte hory, sopky, překrásné zelené louky,
potoky a vodopády, ovce, berany, kozy.
Jako z National Geographicu.
Tamhle jsou koně. Jo, podívej.
- A tamhle. - Ty jo.
Teď projíždíme sopečnou krajinou.
Podobnou krajinu jsem viděl jen na Havaji.
Taky je sopečného původu, jen na druhém konci světa.
Tohle je země postavená na sopkách a stvořená sopkami.
Jedna z nich vybuchuje, zatímco tu sedím.
Je tu celkem větrno a chladno, i když je léto.
A podívej, jak jsem oblečený já a jak ty.
Mám říct název jezera? Jak se jmenuje?
Jezero Kleifarvatn.
To není tak těžké. Jezero Kleifarvatn.
Miluju ten pocit na Islandu,
když jsi úplně sám v přírodě a cítíš všechny ty živly.
A nejen klasickou přírodu, ale tak jedinečnou jako nikde jinde.
Jo, přesně tak.
- A to jsme půl hodiny od města. - Úžasné, co?
To ano.
Něco jsem tu pro tebe v jeskyni připravil.
To už jsem slyšel.
No teda!
Takže tady bydlíš.
Máš tu věci na přípravu kávy.
- Jo. - Jako nějaká vědecká sada.
A pěkný výhled.
Tady.
- Islandsky se říká skál. - Skál!
Skál, příteli.
Mám tu pro tebe něco, čemu se říká…
Islandsky se tomu říká flatkaka.
Flatkaka!
Znamená to plochý dort, ale je to vlastně chléb.
- Je to jako pita! - Pomažeme máslem.
A uzené jehněčí.
Jehněčí? Vypadá to jako uzená šunka.
Přesně tak.
- Vynikající. Ta uzená chuť. - Jo.
Jím v jeskyni u jezera Veivarvatn!
Tos tomu teď dal.
Kleifarvatn.
Poprvé jsem to řekl správně. Použij tamto, Richarde.
Tohle je sušená ryba. Už jsi to zkoušel?
- Není to ten žralok, že ne? - Ne.
Není to žralok.
Uzení, sušení a nakládání jsou způsoby, jak tu konzervovat jídlo.
Je to velmi suché.
- Je to jako baccalà. - Jo. Takové rybí jerky.
A jelikož je to tak suché, je dobré si to pomazat máslem.
S tím máslem by byla chutná i moje bota.
Tak jo.
Hodně suché.
Všechno, co tu ochutnáváš, je tradiční islandské jídlo,
které tu vikingové a lidé jedí po staletí.
Víte, co jsem říkal o té své botě?
S protézou to nezkoušejte!
Ale ne všechno je tu těžké spolknout.
Některé islandské tradice jsou i měkké,
třeba tenhle skyr se smetanou a ovocem
a nádhernými jedlými květy, které Gunnar natrhal před jeskyní.
To je nádhera!
Asi mám přírodu rád!
A teď do města.
Reykjavík na Islandu je světová metropole nejbližší polárnímu kruhu.
Takže uprostřed léta slunce sotva zapadne,
což znamená více denního světla a více času na pečivo.
Je to Braud & Company?
Brauð og Co.
Aha. Dobře.
Bože.
Odpusťte, Islanďané. Brauð og co. Brauð je v překladu pečivo.
A je to vyhlášená pekárna ve městě plném skvělých pekáren.
A manažer je?
Víðar.
Ježíši.
Vidare.
- Zdravím. - Jsem Phil.
Vítejte na Islandu.
Ahoj, lidi! Zdravím.
- Jste Američanky, že? - Jo.
Co tu děláte?
Projíždíme Evropu. Chtěly jsme něco nového.
Tohle je nové.
Teplá bunda červnu je pro mě novinka.
- Můžeš jim dát něco dobrého? - Jistě.
- Děkujeme! - Tak jo.
Ochutnáte naše skořicové šneky. Ty jsou tu vyhlášené.
Ještě teplé!
Kvůli tomu sem lidi chodí. Přímo z pece.
- No teda. - Ty jo.
Lepší jsem nejedl.
- Proto musíte na Island. - Rozhodně.
Odkud se znáte?
Chodily jsme spolu na střední nebo na vysokou.
Loni jsme poprvé jely do Evropy a strávily tam pět týdnů,
tak jsme si to chtěly zopakovat.
Já jsem začal cestovat až ve 23. Vůbec jsem v Evropě nebyl,
ale změnilo mi to život a vám určitě taky.
- Je nám 23. - No skvělé!
Skvělé. Tohle je super. Co si máme dát dál?
To je pro šťastné manželství. Rebarborový džem a drobený koláč.
- Typické pro Island. - Velmi typické!
Jo. Tohle dělají na Islandu všechny babičky.
- Fakt? - Každý má tajný recept.
Moje babička to nedělá.
Blbá babička.
No teda!
Islanďané jsou velmi tradiční, pokud jde o pekárny.
- Ale chtěli jsme něco nového. - Dobrota.
Dobrota. Velmi severské.
Úžasné.
Podívejte na ty génie! Tohle je skvělé.
To je moje písnička!
- To je kráječ chleba. - Líbí se mi to.
Párty v pekárně.
Dobré, ne?
Jsem Islanďan.
- Kousek šťastného koláče pro ženu? - Jo.
No jistě.
Chci šťastné manželství.
Island obklopuje studený severní Atlantik,
takže mezi hlavní odvětví vždy patřil rybolov.
Všude jsou tu skvělé ryby, třeba tady.
Seabaron je přesně ta restaurace, jakou na dovolené chcete.
Ležérní a mají tu ty nejchutnější věci, jaké jste kdy okusili.
Tohle je humří polévka.
To je moc dobré.
Je to moc chutná polévka s úžasnými křehkými
a velkými kusy humra. Jak může být tak křehký?
Protože to není takový humr, jakého známe.
Humr v islandštině znamená i langusta
a ta je ještě vzácnější a lepší než humr.
Vypadá jako kreveta s elegantními drápy.
Langusty jsou v USA drahé a je obtížné je sehnat.
Ale v těchto vodách jsou místní.
Říkejte tomu, jak chcete.
Já tomu říkám…
A pak jsem dostal nádherné špízy grilované na dřevěném uhlí
z těch nejčerstvějších ryb.
Vlkouše jím poprvé.
Je to prosté. Jste na vodě.
Má to vše, co od dovolené chcete.
Tak měkké a křehké.
Zkusíme to s tou česnekovou omáčkou.
Už jste někdy vlkouše viděli?
Chce se vám zavýt!
Vypadá to líp než kebab.
Promiň, vlkouši.
Reykjavík je kombinací staré a nové architektury.
Malé tradiční stavby a zároveň úžasné moderní budovy,
jako je tenhle kostel, který vypadá, že odstartuje.
Futuristická koncertní síň Harpa,
jejíž exteriér je inspirovaný skalními útvary ostrova.
Někde se i mísí staré s novým, jako v této budově s travnatou střechou.
Právě se sejdu s architektkou, která ji navrhla.
Shruthi Basappa.
Je i skvělá foodblogerka a připojí se ke mně na oběd
v podniku jménem Sumac.
Tohle je taková stará část Reykjavíku
z doby prvního osídlení.
Takže teď jsi v srdci Reykjavíku.
- Je to tak okouzlující, že? - To ano.
Co tě sem přivedlo?
Manžel je Islanďan, poznali jsme se při studiu ve Španělsku.
Jsem tu kvůli počasí.
Zdejší šéfkuchař se zamiloval do Středního východu,
a když se vrátil přivezl s sebou pokrmy Středního východu do Reykjavíku.
Chutě Levanty a Středního východu
jsou tak diametrálně odlišné od islandského jídla
a tradičních chutí.
Zjišťuji, že kamkoli jedu, tak svět už je zbytku světa mnohem otevřenější.
Máme to tady.
- To je nádhera. - Je to pikantní.
Jako na zavolanou tu máme zbytek světa.
Hummus, pita, řecký sýr halloumi
a smažená islandská hlíva ústřičná.
- Udělám to takhle. - Ano.
- Tak se to dělá. - To je úžasné.
Přesně takové kombinace miluju.
Lepší jídlo jsme na Islandu nejedli.
Neměl zrovna nejlepší reputaci, pokud jde o jídlo.
V minulosti se to nedalo nazývat kuchyní. Šlo tu jen o přežití.
Jsme ostrovní národ.
Nezajímá nás zábava a luxus.
Jídlo je jen potrava.
Jíme ovčí hlavy, kvašené žraloky, zkažené žraloky…
Kvašeného žraloka jíst nebudu. Ty ano?
- Ne. - Zkoušela jsi ho?
Cítila jsem ho a to mi asi stačilo.
Díky Bohu za průkopníky, kteří přišli přede mnou.
Ale teď už máme i přístup ke všem těmto surovinám.
Jsme teď v gastronomii na vrcholu. A řídí to šéfkuchaři.
Tohle je fantazie.
- Máš na sobě islandský svetr? - Jo, koupil jsem si ho včera!
- Teď je tu léto. - Ale je červenec.
Když vidím vodu a ona uvidí mě, pošle ke mně vítr.
Jo.
Pak máš pocit, že stojíš uprostřed Atlantského oceánu,
což je vlastně pravda.
- Islandská jehněčí žebírka. - Na jehněčí jsem se těšil!
To je moje oblíbené jídlo. Je jen glazované.
A pak je tam čočka, grilované hrozny a smažené mandle.
Zajímavé textury dohromady.
Vynikající.
Takže je to islandské jehněčí na středomořský způsob.
Islandská jídla jsou často uzená, slaná nebo sladká.
Vždy tyhle tři složky,
ale teď jsme si rozšířili chutě.
A takhle to jehněčí hezky vyniká.
Úžasná ryba, úžasné jehněčí.
Jak se jmenuje šéfkuchař?
Thráinn.
Co kdyby to někdy byl Bob?
Island je rájem dobrodruhů.
Dá se tu kempovat, chodit na túry, lézt na ledovce,
vidět divočinu, a dokonce se můžete i projít něčím takovým, pokud chcete.
Hele, to jsem já…
Jo!
…v duchu.
Tak co pro mě Richard vymyslel dnes?
Vlezu do té nejstudenější vody na světě.
Převlékneme se do suchého obleku.
Už není tak maličký.
Je to moc pohodlné.
Vypadá to pohodlně.
Jedno ze slavných míst pro šnorchlování a potápění
se jmenuje Silfra.
Tak, Phile. Tady.
Je to fantastické pro lidi, kteří tohle mají rádi,
protože se můžete dotknout dvou tektonických desek.
Severoamerické a Eurasijské tektonické desky.
Můžete mezi nimi plavat a dotýkat se obou zároveň.
A jelikož je to ledovcová voda,
tak je křišťálově čistá.
Vidíte hodně hluboko.
Ale nic z toho, co jsem vám teď pověděl, mě nezajímá.
Tak proč?
Palec?
Minulý týden jsem si poranil palec
a bolí mě i jen to oblíkání.
Teď to musíme pořádně vytáhnout.
Je to suchý oblek, takže zůstanu v suchu.
Zvedněte ruce.
Je v tom i termo oblek a musíte se do toho vmáčknout
jako párek.
Raz, dva, tři.
A pak se to utáhne, co nejvíce to jde.
Jaké to je?
Jo, to je skvělé.
Dobře.
Říkáte si, proč potřebuju takovou ochranu?
- Máš trochu fialové rty. - Vypadnou mi oči z důlků.
Proč?
Protože voda může sotva být ještě voda.
Má jeden stupeň nad tím, co už není voda.
Žij dlouho a blaze.
Vítejte u nejsmutnějšího dílu Teletubbies.
Už jsme skoro ve vodě.
Jaké to je?
Vidíte, co dělám?
- Dobře. - Je to dobré?
Jo.
Sotva dokážu dýchat. Mám pocit, že mi odpadne hlava,
a teď půjdeme do vody!
Opatrně sejdeme po patách do vody.
Prý to dělal i Tom Cruise.
Takže jsem úplně jako on, ne?
To je ono.
Ale v okamžiku, kdy jsem se ponořil,
voda, všude.
Přitom jsem to nemohl mít pevnější.
Do ucha, do nosu. Nemůžu dýchat. Mrznou mi ruce.
A pusa, která je jediná odhalená, mi okamžitě zmrzla.
Jakmile jsem se dotkl vody.
Víte, kdo byl v pohodě?
Monica!
Zábava, že?
Jo!
Jo, fakt skvělé.
Je to nádhera? Ano, ale myslím jen na to, že mi voda teče dovnitř.
A to by neměla.
Tolik opatření, aby se dovnitř nedostala žádná voda.
A dostala, Richarde. Dostala se mi tam voda.
Jak se cítíte?
Je to úžasné!
Mám vodu v nose…
Phile, chcete pokračovat?
John, náš režisér, a Richard jsou nadšení,
že se dotknu dvou tektonických desek,
ale buďme upřímní.
Zvládl jsem tak deset minut.
Tak jo, už jdu zpátky.
Jsem jako velká, bezmocná, nešťastná židovská vydra.
Dobře. Dovedu vás zpátky.
Viděl jste Silfru, líbilo?
Moc.
- Richarde… - Co ?
…ty se těch tektonických desek nedotýkáš.
To mi říkáte až teď?
Jsi v údolí mezi tektonickými deskami, ale nedotkneš se jich.
Zima?
Slyšíte, jak se smějí? Fakt vtipné. Já končím.
Náš hrdina.
Já jsem chtěl sem. A víte proč?
Protože voda má 32 stupňů.
A víte, kdo tam šel? Richard s celým štábem.
Šli tam všichni!
Šel celý štáb a všichni si to moc užili.
„Tam musíš jít!“ „Tak jo, kdy můžu?“
Vlastně na to nemáme čas, ale víš, kam můžeš jít?
Zmrznout do Silfry.
Dneska si dáme trochu Itálie.
Ano. Itálie v Reykjavíku.
Je tu restaurace Primavera a je na nádherném místě.
Dá se tam dojet lodí.
Díky za odvoz!
Primaveru otevřel šéfkuchař Leifur Kolbeinsson v roce 1993,
když gastronomická revoluce v Reykjavíku začínala,
a restaurace má zajímavý nárok na slávu.
Opravte mě, jestli se pletu. Je pravda, že představil Islandu čerstvé těstoviny?
- Přesně tak. - Asi ano.
To je úžasné. Jsi jako Beatles.
Dělali těstoviny?
Přivedl mě sem šéfkuchař Gunnar z michelinské restaurace Dill,
která islandskou kuchyni proslavila.
Všichni tu vařili francouzské pokrmy. To tu byla jediná kuchyně.
Tak jsem si řekl, že musí přece existovat víc.
Začal jsem jezdit do Itálie, což tehdy taky nebylo ještě tak obvyklé.
Ne. To rozhodně.
- Zamiloval ses do těstovin. - Do celé Itálie.
Tak jsem začal s italskou kuchyni.
To ti věřím. Na Itálii.
- Čin čin. - Čin čin.
Začnu tím, že si dáme kousek burraty,
kterou dovážíme z Puglie.
Každý týden je čerstvá.
Ale před 30 lety jsme nemohli dovážet všechna vína.
Neměli jsme olivový olej, polentu ani rýži.
Neexistoval žádný způsob?
Sýry, prosciutto a salámy,
nesmělo se dovážet cizí maso, takže…
- A teď už ano? - Teď už můžeme.
Pečená burrata.
Na Islandu bych pečenou burratu s rajčaty nečekal.
Udělali jsme si rajčatový džem. A nahoře je pangrattato.
Trochu olivového oleje z Chianti.
Někdy nepotřebujete spoustu věcí, abyste vytvořili něco chutného.
Přesně tak. Když máš skvělé ingredience.
- Jo. - Je to úžasné.
Jsem v Itálii.
Hele.
- Jaké těstoviny dnes děláš? - Vyrobíme velmi tenké…
Jmenují se tagliarini.
Budeme je podávat s hnědým máslem,
šalvějí, lískovými a vlašskými ořechy.
Je to prosté. A s parmezánem.
- Máš u něj nějaký oblíbený pokrm? - Myslím, že tenhle.
Požádals o něj?
- Ne. - Ví, že to máš rád.
Ale minule jsem tu měl přesně tohle.
Moc dobré.
- Je to jídlo se severu Itálie. - Ze severu, ano.
Jako bych tam byl.
Mňam. Když jsi představil čerstvé těstoviny lidem,
kteří je nikdy neměli, vystřelilo je to do vesmíru?
Ne, trvalo to roky.
Cože?
Vraceli mi talíře s tím, co to je.
Že takhle tu těstoviny nevaříme.
Vaříme je 25 minut a jsou uvařené.
Je to vynikající. Tomu nevěřím.
A Islanďané vždy museli mít k hlavnímu chodu brambory.
- Jo. - Teď dostali jen těstoviny.
Děkuji, šéfkuchaři. Jsem plný.
V listopadu míváme bílé lanýže.
V listopadu sem nepojedu.
- Proč? - Zima.
- Listopad je dokonalý. - Jak to?
Je hezky?
Jo. Mám naše zimy rád. Není tu zas taková zima.
- To je affogato! Něco už znám. - Affogato, ano.
Ty jo!
To je krása.
- Dokonalé. - Děkuju!
Italové to fakt umí.
Fantastické. Jak se řekne fantastické?
Frábært.
Pod Islandem vře geotermální energie.
A oni tuhle energii využívají v energetice a vytápění
a taky ve vaření.
Hele, jak je to náhodné. Tohle místo je chladné.
Ale hned vedle je šílené horko. Tam si nestoupej.
Přesně tak. Odsud nám teče vařící voda.
Ano.
Hned za námi je velký horký pramen.
Tím vytápíme všechny domy ve vesnici.
Tohle je můj nový kámoš Siggi a on nám ukáže
hustý způsob, jak upéct chleba.
Tady je chléb, co jsme sem dali včera.
- Včera? - Jo.
Takže 24 hodin je pod zemí?
A uvidíme, jak odtud vytryskne energie.
Energie vytryskne? Mám od toho raději ustoupit?
- Vidím, jak to bublá! - Jo.
Trošku se vrátíme.
Siggi vyrobil těsto na chleba obvyklým způsobem,
dal ho do hrnce s víkem, ten zabalil fólie
a zahrabal ho do vroucího písku.
Vidíš, jak je to silné?
- A je venku. - Teda, holýma rukama.
Je to horké. Podívejte!
- Ze země. - Přírodní kuchyně.
Přírodní kuchyně.
Dokonalé!
Siggi.
Jako nádherný dort.
No teda!
Voní to jako sladký žitný chléb.
- Můžu se zakousnout? - Do toho.
Mňamka.
- Dezert. - Děkuji.
Ten chléb je skvělý.
Není dobrý na to,
že byl vyrobený pod pískem v geotermální
vodě…
v bublající zemi.
Jsem velmi technologicky vyspělý.
Máme tu tohohle nádherného pstruha z jezera.
Teda!
Udil se na farmě tamhle na druhé straně.
Úžasné.
- Takže chleba s máslem a uzeným pstruhem. - Ano.
Skvěle se to k sobě hodí, protože ryba je trochu slaná.
Jo.
A chleba zase nasládlý. Je to dokonale vyvážené.
- Teda. - Jdeme na to.
- Dobrou chuť. - Dobrou chuť.
V tom soustu úplně cítím Island.
Jo. Je to úžasné.
Chris Burkard je dobrodruh a fotograf.
Jeho snímky jsou nádherné.
Dokonale to tu zachytil.
To je ono. Přesně takhle. Když přijde vlna…
Jdeme na jeho oblíbené místo,
na první tržiště postavené na Islandu ze starého autobusového nádraží.
Tohle je Skál!
- Jsi z USA. - Jo, vyrůstal jsem v Kalifornii.
Proč zrovna Island?
Mám za sebou asi 75 cest a v určité chvíli jsem si řekl:
„Proč sem pořád jezdím a pak odjíždím domů? Proč nezůstanu déle?“
Je to místo, které mě už od malička inspirovalo.
- Prosím. - Děkujeme.
Užíval jsem si ty lidi, krajinu a všechno kolem.
Samozřejmě, že jsou tu i kruté chvíle, ale…
A tím kruté myslíš ty neuvěřitelně chladné zimy.
Lidi si to neuvědomují, ale na Islandu není chladněji než v NY.
Jde o ten vítr. Když máš čepku, sfoukne ti ji z hlavy.
Ale asi bude něco pravdy na tom, že je to jedno z těch míst,
kterému čím více času a energie dáš, tím víc tě odmění.
Tak jo, připravení na jídlo?
Nabízejí tu klasické islandské jídlo jen s moderním nádechem.
Šéfkuchař Mauney je tu od otevření.
Začneme s islandskými hřebenatky.
S křenovým krémem, koprem a lískovým olejem.
To je nádhera.
A tady máme dušenou řepu s islandským mascarpone, koprem,
vlašskými ořechy a hořčičnými listy.
Nezapomeňte všechno smíchat.
Smícháme to.
Všechno je v tom důležité.
Ty jo.
Ten křen je v tom skvělý. Jo!
To je vynikající jídlo.
Je to vytažené přímo ze země.
Hele. Umíš si skvěle naaranžovat i vidličku, nejen fotku.
Je to zajímavé, mrkev, řepa a další potraviny, co se tu dají pěstovat.
Jako takové jídlo pro přežití.
Tohle tu měli, takže vymysleli, jak to udělat dobře.
- Máme tu druhý chod. - Skvělé.
- Sendvič s vepřovým bůčkem. - Cože?
A náš pečený siven alpský.
To jsou naše dva typické pokrmy.
Už jsi ochutnal sivena? Je to moje nejoblíbenější ryba.
Jsou tam kapary a šalotky. Nádhera.
To je vynikající!
Je to takový jemnější losos.
To je ono.
Teď to vepřové. Jak se to jmenuje?
Flæskesteg sendvič.
Cože?
Flæskesteg sendvič.
To je dánsky.
- Fakt? - Jo.
Flæskesteg.
Vepřové, řepa, okurky, majonéza.
Jakmile to přistálo na stole, věděl jsem, že to bude skvělé.
Je to skoro jako taková islandská verze židovského sendviče s hovězím.
Jako Reuben?
Škvarky!
Děláš nádherné fotky, Chrisi.
Máš někdy pocit, žes to zachytil, takže sem lidi ani nemusí jezdit?
Kouzlo není v té fotce.
Bude tady nahoře a tady.
Moje fotky můžou lidi inspirovat,
že něco takového taky chtějí zažít.
Doufám, že tohle si z toho vezmou.
Jsi velkou inspirací.
- Na zdraví. Jo. - Na nové přátelé.
ŽIVÁ HUDBA
JÍDLO A PITÍ
Beru své oblíbené holky na nádherné místo zvané Le Kock,
což znamená kohout.
Nemyslete si.
A šéfkuchař je tu podle mého břicha.
Jak se vám líbí Island?
- Moc se mi tu líbí. - Je úžasné…
- Zdravím! - Teď je to ještě lepší!
- Mám tu pro vás sendviče. - Markúsi!
Moc mě těší.
Co tě přivedlo na Island?
Jsem napůl Islanďan. Mám dvojí občanství.
Vyrůstal jsem v USA, šel jsem na výšku na Floridě,
přestěhoval jsem se do New Hampshire a pracoval v restauracích.
A pak jsi přijel sem ukázat lidem trochu amerického jídla.
Klasické bistro s bagely a burgrárna na Islandu.
Vypadá to neskutečně. Co to máme?
Máme tady lososa na preclíkovém bagelu
s vaječnou placičkou.
Churchillův bagel. Šunka, vejce a sýr na parmezánovém bagelu.
- Ty jo. - A můj oblíbený, Costanza.
Slané hovězí, kyselé okurky, hořčice, majonéza a bagel.
Nemůžu propagovat jiné sitcomy, ale tohle vypadá skvěle.
Nikam nechoď, Markúsi. Poneseš zodpovědnost.
Jak si stojí oproti newyorským bagelům? Může být?
Jaký New York?
Úžasné.
Ten s uzeným lososem je asi nejlepší ze všech.
Mám tu pro vás další chod.
Ty jo!
Díky.
Teď pár burgerů.
Klasický hamburger s lanýžovým kečupem
a obyčejný cheeseburger.
Používáme tu islandské zelí.
Zkus tohle.
Trefa.
- A v neposlední řadě… - Grilovaný sýr a polévka!
Jo.
V tom jídle je láska.
Vypadáš jako drsňák, ale jsi miláček.
To je pravda.
- Jdu na to. - Jo!
Teda.
Maso je moc dobré, středně propečené. Dokonalé. Je to dokonalý cheeseburger.
A dokonalá polévka.
Udělám tohle.
Já nenamáčím.
Ne?
- Ne. - Nemáš ráda francouzský sendvič?
Ne. Nemám ráda rozmočený chléb.
A víš co ještě? Má radši hamburger než cheeseburger.
Jo. Je divná.
Je to skvělé jídlo.
Tohle nedělám pro všechny, ale jelikož vás mám rád…
- Hned se vrátím. - Rád?
Ježíši.
Panebože.
- Máte ještě místo? - Díky. Jo.
- Ještě se to vejde. - Teda.
Dokonalá kobliha s marmeládou.
Vyrůstal jsem v Bronxu a byla tam pekárna, kterou jsme milovali,
a rodiče nám v ní kupovali koblihy.
Přísahám, že tahle mě vrátila přímo na Johnson Avenue v Riverdale.
Byla neuvěřitelná.
- Crème brûlée. Můžeme? - Jo.
- Pozor, zlato. - Tak jo.
- Ježíši. - Lily!
Dobré?
Tohle ani jedna nedostanete.
Dobrý dem, hledám Toma Papu.
Ahoj!
Čau, Tome!
- Jak je? - Jsi doma, nebo někde mimo?
Jsem na chvíli doma, ale zítra zase odjíždím.
Jedu do Winnipegu a Montrealu.
Miluju Montreal. Dám ti seznam, jestli chceš.
Když jsem si vzal tvůj seznam do Paříže…
Ty bláho.
To je hezké. Teď se cítím užitečný.
- Jo. - Je fajn mít nějaký účel.
Hodně cestuješ. Určitě máš své seznamy.
Když děláš stand-up, většinou se jen přiřítíš
a nemáš čas na dobré večeře.
Můžu ti dát seznam benzínek, kde seženeš proteinové tyčinky
cestou do divadla.
- Byls někdy na Islandu? - Ne.
Je to jedno z nejpůsobivějších míst na zemi.
Neujedeš ani deset minut, aniž bys spatřil něco velkolepého.
- Hezká příroda, ale co pekárny? - Musíš jíst.
Pekárny?
Náhodička, že to zmiňuješ. Ahoj, pekárno.
Ty jo!
Tohle je z pekárny zvané Brauð og Co.
Lepšího skořicového šneka jsem asi nikde nejedl.
Teda. Vypadá to nadýchaně.
Je to nádhera.
Takové věci mi máš říkat, než někam odjedeš,
abych pak mohl jet s tebou.
Nepotřebuju, abys mi říkal, jaké skvělé věci tam jíš,
když já jím sračky ve své kuchyni
a poslouchám, že ty jsi v ráji.
Mohl bys mě varovat předem.
Chci ti ukázat islandský hot dog. Jsou celkem slavné.
- Máš rád hot dogy? - Zbožňuju je.
V mém rozhlasovém pořadu máme v létě soutěž,
kdo sní nejvíc hot dogů.
To je vtipné, protože štáb
právě soutěží v tom, kdo tu sní nejvíc hot dogů.
Jsou takovéhle. Dole je křupavá syrová cibule.
Párek je z jehněčího a vepřového. Je to velmi kvalitní maso.
Nahoře je jejich hořčice a remuláda.
Jarede, říkals, že… Kde je Jared?
Už jsi snědl patnáct a tři čtvrtě hot dogu? Chceš…
- Ne! - Nedávej mu to.
Dej to mně!
Jsem pozadu jen o čtvrt.
Vidíš? Fakt v tom soutěží.
- Dojez to! - Nedojídej to!
Neviděl jsem, že by takhle fandili… Jako by to byl Světový pohár.
- Slyšíš to? - Jako bych sledoval hádku rodičů.
To jo.
Tak jo. Jelikož jsi jedním z mých oblíbených vtipných lidí,
tak chci, abys řekl vtip pro Maxe.
Dobře. Jen tak z hlavy mě typický vtip nenapadá.
Můžeš nějaký přečíst.
Tak jo.
Žena vejde do lékárny a řekne lékárníkovi:
„Chci jed, který zabije mého manžela,
ale musí to vypadat jako přirozená smrt.“
Lékárník jí řekne: „Budu muset zavolat policii a nahlásit vás.“
Žena vytáhne něco z kapsy
a podá to lékárníkovi.
Lékárník to otevře, podívá se a zjistí, že je to fotka,
jak se její manžel miluje s lékárníkovou ženou.
Lékárník fotku složí, nakloní se k ženě a řekne:
„Aha, měla jste mi říct, že máte recept.“
To byl Tom Papa!
- Mám tě rád. - Mějte se.
Je čas na shledání s většinou těch úžasných lidí,
které jsem tu za ten týden poznal.
A s těmito dvěma z dřívějška.
Rád vás vidím, mí islandští přátelé.
Rád tě vidím.
Jdeme do…
Matur og Drykkur.
Mám pro tebe dárek. Islandský svetr.
Nejlepší suvenýr z Islandu.
- Upletla ho moje máma. - Cože?
Ale je straší, takže býval můj.
Monico! Upletla ho Gunnarova matka. Je to jeho svetr.
A dává ho mně.
To je nejlepší. Moc ti děkuju.
Na mé skvělé nové přátelé z Islandu! Není to skvělé?
Díky, že jste nás tak přijali.
Podívejte na tohle.
- Jo! Hezký! - Teda.
Tohle je naše degustační menu.
Šéfkuchařko Helgo, tohle zkusím sám.
Sigurðardóttir. Snad jsem to trefil.
Chtěli jsme znázornit, jaký Island je.
Naše zemědělství.
Máme tu rybu, jehněčí.
Samozřejmě i zeleninu.
- Dobrou chuť. - Díkuvzdání.
Jo!
Helga nám připravila skvělé jídlo.
Pečené jehněčí a ta úžasná šťávička.
Dobrou chuť.
Děkujeme!
- Máme tu nejzubatější rybu. - Kousni ji dřív, než ona tebe.
Ty jo! To je taková mňamka.
Jsou to staré recepty,
které si Islanďané tradičně spojovali s chudobou.
Takže hrdost na islandské jídlo je velmi nový koncept.
Takže když přesvědčíme lidi,
že už něco máme, můžeme na tom stavět.
Jo. A máte hezké svetry.
Jsem šťastný, že jsem se na tenhle kouzelný ostrov dostal.
Vystoupil jsem z letadla a byl to jeden zážitek za druhým.
Seznámil jsem se s lidmi, kteří jsou tak plní života a veselí
i v nepochopené krajině bičované větry ze severního Atlantiku
na aktivních sopkách.
- Phile! - Sedí ti skvěle!
Zdá se, že žijí s takovou vřelostí a radostí,
a asi vím proč.
Odpověď lze najít v tom jejich komplikovaném jazyku.
Tedy: „Všechno dobře dopadne.“
To je dobrá životní filozofie.
Pokud to řeknete.
Ani nedokážu vyjádřit, jak jsem si užil vaši nádherou zemi
a setkání s vámi všemi.
- Jak se islandsky řekne láska? - Řekneš ást.
Tolik ást v místnosti!
Možná se vám to zdá daleko,
ale některé výlety za to úsilí stojí.
Protože jakmile se tam dostanete, jste tam.
A když tam jste, budete se cítit takhle.
Asi se budu muset vrátit v zimě.
Překlad titulků: Beata Krenželoková