Tämä sana tulisi tietää Reykjavikissa: pylsa. Mitä se tarkoittaa?
Hodariaika! Jes!
Islannissa kaikki ovat hulluina hodareihin. Se on juttu.
Voimmeko jakaa jotain? -Joo.
Saisimmeko hotdogin kaikilla mausteilla, nyhtöpossua ja nyhtölammasta?
Jestas, miten hyvää. Taidan haluta tämän takaisin.
Aivan loistava. -Tämä on vähän tulista.
Ihastuttava!
Tuo on suosikkini. -Samoin. En odottanut sitä.
Tämän takia pitää matkustaa perheen kanssa.
Se on ainoa syy.
Iloinen, nälkäinen mies
Matkustaa meritse ja maitse
Hän yrittää ymmärtää
Pastan, possun, kanan ja lampaan taidetta
Hän ajaa luoksenne
Hän lentää luoksenne
Hän laulaa teille
Ja tanssii teille
Hän nauraa kanssanne
Ja itkee vuoksenne
Hän pyytää vain yhtä vastapalvelusta -Joku, olkaa kilttejä
Voiko joku
Voiko joku ruokkia Philin?
Joku, ruokkikaa hänet nyt
ISLANTI
Kun joku mainitsi Islannin,
ajattelin, että siellä on varmasti kylmä.
Että se on kaukainen ja ehkä vähän pahaenteinen paikka.
Sitten näkee kielen ja ajattelee…
Jokainen nimi täällä on hyvin pitkä ja vaikea minun kaltaiselleni lausua.
Minulle sanottiin aina, ettei se ole häävi ruokakohde, ellei ota sitä haasteena.
Tulin kuitenkin, ja arvatkaa mitä.
Sanotaan, että se tuntuu toiselta planeetalta, mutta ei se ole.
Sinne ei ole vaikea mennä. Kartalla se on New Yorkin ja Euroopan välissä.
Kuulin myös, ettei enää syödä vain lampaanpäitä ja mätää hapatettua haita,
mikä on hienoa, koska en tee sitä.
Lähden siis matkaan. Otan Monican ja Lilyn mukaani.
He viettävät mukavan loman, ja minä painan kovasti töitä, kuten aina.
Alamme pian tutustua ruokaan, mutta koska suuri osa Islannin sielusta -
on juurtunut luonnonihmeisiin, aloitan matkani ulkoa.
Täällä on mies nimeltä Gunnar Freyr Gunnarsson.
Hän on seikkailija ja valokuvaaja, joka kirjoitti minulle Instagramissa -
ja on monta vuotta sanonut, että minun pitäisi tulla Islantiin.
Melkein joka mutkan jälkeen tapahtuu jotain uutta.
Täällä ei koskaan väsy ajamaan.
En ole koskaan nähnyt vastaavaa.
Tunnin ajomatkan aikana voi nähdä vuoria, tulivuoria, vehmaita peltoja,
puroja, vesiputouksia, lampaita, pässejä ja vuohia.
Se on National Geographicin erikoisnumero.
Tuolla näkyy hevosia. Katso tuonne.
Ja tuolla.
Ajamme nyt vulkaanisissa maisemissa.
Ainoa vastaava näkemäni maisema on Havaiji.
Sekin on tulivuoren muodostama, mutta toisella puolella maailmaa.
Tämä on tulivuorille ja niiden ympärille rakennettu maa.
Yksi niistä purkautuu juuri tällä hetkellä.
LAAVA
Täällä on tuulista ja viileää, vaikka on kesä.
Katso, miten olen pukeutunut, ja katso, miten sinä olet pukeutunut.
Haluanko sanoa järven nimen? Mikä se on? -Kleifarvatn.
Ei se niin vaikea ole. Kleifarvatn-järvi.
Rakastan sitä tunnetta Islannissa,
kun on yksin luonnossa ja tuntee kaikki luonnonvoimat.
Luonto on myös uskomattoman ainutlaatuinen.
Näin on.
Olemme puolen tunnin päässä kaupungista. -Se on mahtavaa.
Olen valmistanut sinulle jotain luolaan. -Sen olen kuullut ennenkin.
Jopas jotakin! Täällä sinä siis asut.
Täällähän on oikein kahvitarjoilu. Se on kuin tiedetarvikesarja.
Kiva näköalakin.
Kas näin.
Islanniksi sanotaan skál. -Skál!
Skál, ystäväni.
Tämä tässä on… Se on islanniksi flatkaka.
Se tarkoittaa kakkua, mutta se ei ole kakku, vaan leipä.
Se on kuin pita. -Laitetaan voita ja savustettua lammasta.
Se näyttää savukinkulta. -Joo, aivan.
Ihana savun maku. -Kyllä.
Syön hitsin luolassa Veivarvatn-järvellä!
Pilasit koko sanan.
Kleifarvatn.
Se meni ensin oikein. Käytä sitä, Richard.
Tämä on kuivattua kalaa. Oletko syönyt sitä?
Eihän se ole sitä haita, josta kuulin? -Ei, se ei ole sitä haita.
Ruokaa säilötään savustamalla, kuivaamalla ja pikkelöimällä. Se on hyvin kuivaa.
Se on vähän kuin baccalà. -Se on kuivakalaa.
Koska se on niin kuivaa, on hyvä laittaa reilusti voita.
Tuo voi riittäisi muuten kengälleni.
No niin, maistetaan.
Se on hyvin kuivaa.
Kaikki, mitä maistat, on perinteistä islantilaista ruokaa,
jota viikingit ja muut ovat syöneet vuosisatoja.
Taisin sanoa, että voi riittäisi kengälleni.
Älkää tehkö tätä tekohampailla.
Mutta kaikkea ei ole yhtä vaikea niellä.
Onneksi jotkin islantilaiset perinteet ovat pehmeitä, kuten Skyr-jogurtti -
kerman, marjojen ja syötävien kukkien kera, jotka Gunnar keräsi luolan läheltä.
Onpa upea!
Pidän sittenkin luonnosta!
Nyt kaupunkiin.
Reykjavík on maailman pääkaupunki, joka on lähimpänä pohjoista napapiiriä.
Keskikesällä aurinko tuskin laskee,
mikä tarkoittaa enemmän päivänvaloa ja aikaa leivonnaisille.
Onko se Braud & Company? -Brauð og Co.
Voi luoja.
Suokaa anteeksi, islantilaiset. Brauð og Co tarkoittaa leipä ja kumppanit.
Siinä leipomossa on pakko käydä kaupungissa täynnä hienoja leipomoita.
Kuka on päällikkö? -Víðar.
Voi luoja.
Vidar. -Hei!
Minä olen Phil. -Tervetuloa Islantiin.
Hei, ihmiset! Amerikkalaisia ilmeisesti? -Joo.
Mitä teette täällä?
Kiersimme Eurooppaa kesällä. Halusimme kokeilla jotain uutta.
Tämä on uutta. Iso takki heinäkuussa on minulle uutta.
Voisitko antaa ystävilleni leivonnaisia? -Tietysti.
Kiitos! -Sopii minulle.
Maistakaa korvapuusteja. Ne ovat parhaita.
Se on lämmin.
Ihmiset tulevat tämän vuoksi. Suoraan uunista.
Paras korvapuusti ikinä.
Tämän vuoksi pitää tulla Islantiin. -Näin on.
Missä te tapasitte? -Osa kävi lukion yhdessä, osa collegen.
Kiersimme viime kesänä yhdessä viisi viikkoa ympäri Eurooppaa.
Halusimme tehdä sen uudestaan.
Matkustin vasta 23-vuotiaana. En mennyt Eurooppaan asti.
Se muutti koko elämäni, varmasti myös teidän.
Olemme 23-vuotiaita nyt. -Täydellistä!
Tämä on mahtavaa. Mitä muuta syötäisiin?
Tämä on onnellisen avioliiton kakku. Raparperihilloa murokakussa.
Se on hyvin islantilainen. Kaikki isoäidit tekevät tätä Islannissa.
Niinkö? -Kaikilla on salainen resepti.
Minun mummoni ei tehnyt tätä. Tyhmä mummo.
Islantilaiset ovat perinteisiä leivonnan suhteen. Halusimme tehdä jotain uutta.
Se on kypsä. -Kyllä, se on hyvin pohjoismaista.
Hienoa. Katsokaa näitä neroja. Tämä on ihanaa.
He soittavat lauluani! -Se on leivän viipalointikone.
Leipomobileet.
Hyvä, vai mitä? Olen islantilainen.
Onnellisen avioliiton kakkua vaimolle? -Joo. Tarvitsen onnellisen avioliiton.
Kylmän Pohjois-Atlantin ympäröimässä maassa -
kalastus on aina ollut yksi pääelinkeinoista.
Kaikkialla on hyviä kaloja, kuten tässä paikassa.
Seabaron on juuri sellainen ravintola, joka kannattaa etsiä lomalla.
Arkinen paikka, jossa on herkullisinta ruokaa. Tämä on hummerikeittoa.
Onpa hyvää.
Tämä keitto on älyttömän hyvää. Siinä on mureita, kauniita ja suuria hummeripaloja.
Miksi niin mureaa? Koska se ei ole hummeria tuntemassamme mielessä.
Islannin kielessä hummeri tarkoittaa myös merirapua,
joka on vielä harvinaisempaa ja parempaa kuin hummeri.
Sirosaksisilta katkaravuilta näyttävät meriravut ovat kalliita -
ja vaikeita löytää Yhdysvalloissa, mutta täällä ne ovat paikallisia.
Kutsu niitä, miksi haluat. Minä kutsun niitä…
Sitten tuli hiillostettuja vartaita, joissa oli älyttömän tuoretta kalaa.
En ole syönyt kissakalaa.
Se on yksinkertaista. Olet veden äärellä. Se on ihan parasta lomailua.
Niin pehmeää ja mureaa. Maistetaanpa valkosipulikastikkeen kera.
Oletteko nähneet kissakalaa?
Tekee mieli huutaa:
Paljon paremman näköinen kuin kebab. Anteeksi, kissakala.
Vanha ja uusi arkkitehtuuri sekoittuvat Reykjavikissa kivasti.
Siellä on pieniä perinteisiä ja upeita moderneja rakennuksia,
kuten tämä kirkko, joka näyttää valmiilta nousemaan ilmaan.
Ja futuristinen Harpan musiikkitalo, jonka julkisivu -
on saaren kivimuodostelmien innoittama.
Joissain vanha ja uusi yhdistyvät, kuten tässä turvekattoisessa rakennuksessa.
Tapaan nyt sen suunnitelleen arkkitehdin, Shruthi Basappan.
Hän on myös hyvä ruokatoimittaja ja tulee kanssani lounaalle paikkaan nimeltä Sumac.
Tämä on tavallaan Reykjavikin vanha osa siltä ajalta, kun se asutettiin.
Olemme Reykjavikin ytimessä.
Se on hyvin viehättävä, eikö? -Kyllä.
Mikä toi sinut tänne? -Mieheni on islantilainen.
Tapasimme opiskeluaikana Espanjassa. Muutin tänne sään takia.
Täällä on kokki, joka rakastui Lähi-itään,
palasi Islantiin ja toi Lähi-idän ruoat Reykjavikiin.
Levantin ja Lähi-idän maut -
ovat täysin erilaisia kuin perinteiset islantilaiset maut.
Olen huomannut, että maailma on kaikkialla avoimempi muulle maailmalle.
Kas näin.
Onpa kaunista. -Nämä ovat tulisia.
Muu maailma ilmestyy kuin käskystä.
Hummusta, pitaa, kreikkalaista halloumi- juustoa ja islantilaisia osterivinokkaita.
Teen näin, vai mitä? -Anna mennä.
Niin se kuuluukin tehdä. -Mahtavaa.
Juuri tällaisista yhdistelmistä minä pidän.
Syömme nyt parempaa ruokaa kuin koskaan.
Islantilaisella ruoalla ei ollut aiemmin hyvä maine.
Aiemmin ei ollut minkäänlaista keittiötä. Se on selviytymistila.
Olemme saarivaltio. Emme ajattele nautintoa ja ylellisyyttä.
Ruoka on vain ravintoa. Syömme lampaanpäitä, hapatettua, mätää haita…
Minä en syö mätää haita? Syötkö sinä?
En. -Oletko maistanut sitä?
Olen haistanut sitä, ja se riittää.
Kiitän luojaa uudisasukkaista, jotka tulivat ennen minua.
Mutta nyt meillä on mahdollisuus käyttää muita aineksia.
Olemme Islannin ruokakulttuurin huipulla. Kokit johtavat sitä.
Tämä on loistavaa.
Onko sinulla islantilainen villapaita? -Hankin sen eilen.
Tämä on Islannin kesä. -Mutta nyt on heinäkuu.
Huomaan, että jos näen veden, ja se näkee minut, se lähettää tuulta.
Tuntuu kuin seisoisi keskellä Atlantin valtamerta, mikä onkin totta.
Islantilaisia lampaan kylkiluita. -Olen odottanut lammasta.
Se on lempiruokani. Siinä on glaseeraus.
Sitten on linssejä, grillattuja viinirypäleitä ja paistettuja manteleita.
Se on täyteläistä ja hauskaa. -Herkullista.
Se on islantilaista lammasta Välimeren tyyliin.
Islantilainen ruoka on usein savuista, suolaista tai makeaa.
Nämä kolme tekijää ovat aina läsnä, mutta tässä makuaistia on laajennettu.
Tämä on hieno tapa valmistaa lammasta. -Mahtavaa kalaa ja lammasta.
Mikä kokin nimi on? -Thráinn.
Eikö se voisi joskus olla Bob?
Islanti on seikkailijan paratiisi.
Siellä voi telttailla, patikoida, kiivetä jäätiköille,
nähdä villieläimiä ja jopa kävellä tämän läpi, jos se kiinnostaa.
Tässä minä teen sitä kaikkea.
Hengessä mukana.
Mitä Richard laittaa minut tekemään tänään?
Menen maailman kylmimpään veteen.
Laitetaan teille mukavat kuivapuvut päälle.
En ole enää niin pieni.
Philip, se on hyvin mukava. -Se näyttää erittäin mukavalta.
Yksi maailman kuuluisista snorklaus- ja sukelluspaikoista on nimeltään Silfra.
No niin, Phil. Mene tänne.
Tämä on niin upeaa ihmisille, jotka pitävät tällaisesta,
koska täällä voi koskettaa kahta tektonista laattaa.
Pohjois-Amerikan ja Euraasian laattaa.
Niiden välissä voi uida, ja molempia voi koskettaa yhtä aikaa.
Ja koska tämä on jäätikkövettä, se on peilikirkasta.
Voi nähdä pitkälle alas.
Minun täytyy sanoa, että en välitä mistään näistä asioista.
Yritä mennä sisään. -Varpaani.
Olin satuttanut varpaani edellisellä viikolla, ja pukeutuminen teki kipeää.
Vedä sitä nyt ylös.
Tätä kutsutaan kuivapuvuksi, mikä tarkoittaa, että pysyn kuivana.
Nosta kädet ylös.
Sitten on lämpöpuku, johon täytyy ahtautua kuin makkara.
Yy, kaa, koo.
Se kiristetään niin kireälle kuin mahdollista!
Kerro, miltä se tuntuu. -Selvä, mahtavaa.
Alan miettiä, miksi tarvitsen näin paljon suojia.
Huulet ovat vähän violetit. -Silmät pullistuvat päästä.
Että miksikö? Miksi?
Koska vesi saisi tuskin edes olla vettä.
Se on yksi astetta enemmän kuin jotain muuta kuin vettä.
Elä pitkään ja menesty.
Tervetuloa Teletappien surullisimpaan jaksoon.
Olemme melkein vedessä.
Miltä se tuntuu?
Näettekö, mitä teen? -Hyvä.
Onko se hyvä? -Joo.
Voin hädin tuskin hengittää. Tuntuu kuin pää irtoaisi pian kehosta.
Ja nyt menemme veteen.
Kävelemme varovasti kannoillamme veteen.
Tom Cruise on kuulemma tehnyt sen. Olen siis ihan kuin hän, vai mitä?
Antaa mennä.
Voin kertoa, että heti kun menin veteen,
vettä, sisällä.
En olisi voinut olla tiukemmin kääritty.
Korvassa, nenässä. En voi hengittää. Käteni jäätyvät.
Suu, joka vain on paljaana, on umpijäässä heti, kun kosketan vettä.
Tiedättekö, ketä se ei haitannut? Monicaa!
Tämä on hauskaa, eikö? -Joo!
Oikein hyvä.
Onko se kaunista? On, mutten ajattele muuta kuin sisälle menevää vettä.
Sen ei pitäisi mennä. Teimme kaikki varotoimet, jotta vettä ei menisi sisään.
Vettä meni sisään, Richard.
Millainen olo teillä on? -Tämä on mahtavaa!
Vettä nenässä.
Phil, haluatko jatkaa kierrosta?
Ohjaaja John ja Richard ovat innoissaan, että kosketan pian kahta tektonista levyä,
mutta ollaan rehellisiä, kymmenen minuuttia riittää.
Menen nyt takaisin.
Olen kuin iso, avuton, onneton juutalainen saukko.
Vien sinut takaisin.
Mitä pidät Silfrasta? -Aivan mahtava.
Richard… -Niin?
Siellä ei voi koskettaa molempia tektonisia laattoja.
Nytkö kerrot?
Se on laakso kahden laatan välissä, mutta niitä ei voi koskettaa.
Onko kylmä?
Kuuletteko heidän nauravan? Hauska esitys. Otan loparit.
Voittoisa sankari.
Halusin muuten mennä tänne. Tiedättekö, miksi?
Koska vesi on 32-asteista.
Tiedättekö, kuka meni? Richard ja koko työporukka.
Kaikki menivät. Koko porukka meni. Kaikilla oli älyttömän hauskaa.
"Sinun pitää mennä!" "Koska voin mennä?"
Sinä et ehdi, mutta voisit jäädyttää ahterisi Silfrassa.
Tänä iltana syömme italialaista ruokaa. Kyllä, italialaista Reykjavikissa.
Siellä on ravintola nimeltä Primavera aivan upealla paikalla.
Omalla laivalla voi ajaa suoraan paikan eteen.
Kiitos kyydistä.
Kokki Leifur Kolbeinsson avasi paikan vuonna 1993,
kun Reykjavikin ruokavallankumous oli vasta alkamassa.
Primavera on tunnettu jännästä jutusta.
Pitääkö paikkansa, että hän toi tuorepastan Islantiin?
Ehdottomasti. -Luulisin.
Sehän on mahtavaa. Olet kuin The Beatles.
Tekivätkö he pastaa?
Minut toi tänne kokki Gunnar Michelin-tähdellä palkitusta Dillistä,
joka toi islantilaisen keittiön maailmankartalle.
Kaikki laittoivat ranskalaista ruokaa. Se oli ainoa keittiö.
Ajattelin, että on oltava jotakin muutakin.
Aloin käydä Italiassa. Silloin ei ollut tapana käydä ulkomailla kovin usein.
Ei, ei todellakaan.
Rakastuit pastaan. -Ja koko Italiaan.
Aloin seurata italialaista keittiötä. -Minua ei tarvitse vakuuttaa. Italialle.
Cin cin. -Cin cin.
Aloitetaan burratalla, jota tuomme Apuliasta. Se tulee tuoreena joka viikko.
Mutta 30 vuotta sitten kaikkia viinejä ei tuotu.
Meillä ei ollut oliiviöljyä, polentaa tai riisiä.
Etkö sitä saanut mitenkään?
Juustoja, prosciuttoa ja salamia ei saanut tuoda ulkomailta.
Nyt saa. -Nyt saamme.
En odottanut saavani paistettua burrataa ja tomaattia Islannissa.
Teimme tomaattihilloa. Päällä on pangrattatoa.
Vähän oliiviöljyä Chiantista.
Herkullisessa ruoassa ei tarvitse aina olla paljon erilaisia asioita.
Aivan, kun on loistavat ainekset. Tämä on mahtavaa. Olen Italiassa.
Katso. Mitä pastaa teet tänään? -Teemme hyvin ohuita tagliarineja.
Lisäämme ruskistettua voita, hassel- pähkinöitä, salviaa ja saksanpähkinöitä.
Yksinkertaista, ja parmesaania.
Onko sinulla lempiruokaa täällä? -Se taitaa olla tämä.
Pyysitkö sitä? -En.
Hän tietää, että pidät siitä. -Söin sitä viime kerralla.
Tosi hyvää.
Tämä on pohjoisitalialainen ruoka. -Kyllä.
Sinne on aika matka.
Kun tarjosit tuorepastaa ihmisille,
jotka eivät olleet koskaan syöneet sitä, ällistyivätkö he?
Siinä meni monta vuosia. -Mitä?
Lautasia heitettiin keittiöön. "Mitä tämä on? Pastaa ei tehdä näin.
Sitä keitetään 25 minuuttia."
Tämä on kiistatonta. En voi uskoa sitä.
Kaikkien islantilaisten piti saada perunoita pääruoan kanssa.
Nyt he saivat vain pastaa.
Kiitos, kokki. Olen täynnä. -Marraskuussa olisi valkoisia tryffeleitä.
En palaa marraskuussa.
Mitä? -Liian kylmä.
Marraskuussa on täydellistä. -Miten niin? Onko silloin hyvä?
On. Pidän kovasti talvesta täällä. Ei täällä niin kylmä ole.
Tämä on affogato. Tiedän asioita. -Aivan.
Tämä on hienoa.
Täydellistä. -Kiitos.
Italialaiset todella osaavat hommansa.
Fantastista. Miten se sanotaan?
Frábært.
Islannin alla pauhaa geotermistä lämpöä ja voimaa.
Se voima on valjastettu energiaan, lämmitykseen ja ruoanlaittoon.
Katso, miten satunnaiselta se näyttää. Tuo kohta on viileä.
Mutta sen vieressä on tosi kuuma. Siinä ei voi seisoa.
Aivan. Täältä tulee kiehuvaa vettä. Takanamme on valtava kuuma lähde.
Lämmitämme tällä kaikki kylän talot.
Tämä on uusi ystäväni Siggi, joka näyttää hienon tavan paistaa leipää.
Laitoimme tänne eilen leivän. -Eilen.
Onko se ollut maan alla vuorokauden? -On. Näet, miten energia purkautuu ulos.
Energia purkautuu. Pitääkö minun väistyä energian tieltä? Näen kuplinnan.
Kelataan vähän taaksepäin. Siggi sekoitti leipätaikinan tavalliseen tapaan,
laittoi sen kannelliseen kattilaan, kääri muoviin ja hautasi kiehuvaan hiekkaan.
Näet, miten voimakas tämä on.
Kas tässä. -Teet sen paljain käsin.
Se on hyvin kuuma. -Jopas jotakin!
Maasta. -Luonnon keittiö.
Luonnon keittiö.
Täydellistä!
Siggi. Se on kuin kaunis kakku. Katsokaa nyt. Älä viitsi.
Se tuoksuu makealta ruisleivältä.
Voinko tehdä näin? -Anna mennä.
Niin hyvää. Se on jälkiruokaa. -Kiitos.
Tämä leipä on kaikin tavoin upeaa.
Se ei ollut vain hyvä hiekan alla geotermisessä,
vettä kuplivassa maajutussa paistetuksi.
Olet teknisesti hyvin edistynyt.
Sitten meillä on upea taimen järvestä. -Voi pojat.
Se on savustettu vastarannan tilalla. -Loistavaa.
Laitat voita ja savustettua taimenta. -Aivan.
Ne sopivat hyvin yhteen, koska kala on vähän suolaista,
ja leipä on vähän makeaa, joten siitä syntyy täydellinen tasapaino.
Kas näin. Kippis. -Kippis, ystäväni.
Tämä on pala Islantia. Siltä se tuntuu. -Niin, se on mahtavaa.
Chris Burkard on seikkailija ja valokuvaaja.
Hänen kuvansa ovat upeita. Hän todella vangitsee tämän paikan.
Tässä se on. Jos he pääsevät aallolle…
Menemme yhteen hänen lempipaikoistaan, Islannin ensimmäiseen ruokahalliin,
joka on vanhassa linja-autoasemassa. Tämä on Skál.
Olet Yhdysvalloista. -Joo, Kaliforniasta.
Miksi valitsit Islannin?
Taisin tehdä 75 reissua ja jossain vaiheessa aloin miettiä,
miksi käyn täällä ja palaan kotiin. Miksen jää pidempään?
Tämä paikka on innoittanut minua nuoresta pitäen.
Olkaa hyvät. -Kiitos paljon.
Voin vain nauttia ihmisistä, maisemista ja kaikesta.
On tietysti hyvin rankkojakin hetkiä, mutta…
Tarkoitat älyttömän kylmää talvea.
Ihmiset eivät tajua, että Islanti ei ole New Yorkia kylmempi.
Tuuli on pahin. Se puhaltaa hatun pois päästä.
Mutta se on myös sellainen paikka, josta voi sanoa,
että mitä enemmän sille antaa aikaa ja energiaa, sitä enemmän se antaa takaisin.
No niin, kaverit. Maistuisiko ruoka?
Skálin ruokalista on klassisen islantilainen modernilla silauksella.
Kokki Mauney on ollut täällä alusta asti.
Aloitetaan islantilaisilla kampasimpukoilla,
joissa on piparjuurikermaa, tilliä ja hasselpähkinäöljyä.
Onpa kaunista.
Haudutettua punajuurta, jossa on islantilaista mascarponea,
tilliä, saksanpähkinöitä ja rantasinapinlehtiä.
Muistakaa sekoittaa kaikki. -Sekoitetaan.
Jokainen yksityiskohta on tarpeen.
Herranen aika. -Pidän piparjuuresta. Oikeasti.
Aikamoinen ruoka.
Kaunista. Se on suoraan maisemasta.
Osaat sommitella haarukankin, et vain valokuvaa.
Se on mielenkiintoista. Porkkana, punajuuri ja jutut, joita voi kasvattaa,
ovat kuin selviytymisruokaa.
Koska niitä riitti, niitä haluttiin valmistaa paremmin.
No niin, toinen erä. -Mieletöntä.
Porsaanvatsavoileipä. -Mitä?
Ja paistettua nieriää. Nämä kaksi ovat erikoisuuksiamme.
Oletko syönyt nieriää? Se on lempikalani koko maassa.
Siinä on kapriksia ja salottisipulia. Kaunista.
Tämä on herkullista. Siinä on hienoinen lohen maku.
Sellainen se on.
Sitten sianlihaa. Miksi voileipää sanotaan?
Se on flæskesteg.
Että mikä? -Flæskesteg.
Se on tanskalainen. -Niinkö?
Flæskesteg.
Sianlihaa, punajuurta, suolakurkkua, majoneesia.
Heti, kun se tuli pöytään, tiesin, että se olisi herkkua.
Tämä on ikään kuin Islannin versio suolalihavoileivästä.
Kuin Reuben-leipä?
Tismalleen.
Chris, otat upeita kuvia.
Tuntuuko koskaan, että vangitset jotain niin hyvin, ettei siellä tarvitse käydä.
Taika ei ole kuvassa. Se on täällä ja täällä.
Kuvani voivat saada ihmiset haluamaan kokemaan saman asian.
Toivon, että muut tuntevat niin. -Sinä olet inspiraation lähde.
Vien lempityttöni ihanaan paikkaan nimeltä Le Kock,
joka tarkoittaa kukkoa.
Älkää kuvitelko mitään.
Tämä kokki tuntee minun makuni.
Mitä pidätte Islannista? -Tykkään siitä tosi paljon.
Terve. -Nyt se on taas vähän parempi.
Tässä on bagelivoileipiä. -Voi Markús!
Kiva tavata. -Samoin.
Mikä toi sinut Islantiin? -Olen puoliksi islantilainen.
Kasvoin Yhdysvalloissa, opiskelin Floridan yliopistossa,
muutin New Hampshireen ja työskentelin siellä ravintoloissa.
Sitten toit amerikkalaistyylistä ruokaa näille ihmisille.
Joo, klassisen bagelikaupan ja hampurilaisravintolan.
Tämä näyttää upealta. Mitä tässä on?
Tässä on lohta ja munakakku suolarinkelissä.
Churchillissä on kinkkua, munaa ja juustoa parmesaanibagelissa.
Ja suosikkini, Costanza.
Siinä on suolalihaa, suolakurkkua, sinappia ja majoneesia.
En voi mainostaa muita komedioita, mutta se näyttää erinomaiselta.
Markús, älä mene minnekään. Saat kantaa vastuusi.
Miten ne pärjäävät New Yorkin bageleille?
Mikä New York?
Mieletöntä. -Savulohi on ehkä parasta missään.
Täältä tulee seuraava ruokalaji.
Kiitos.
Tässä on pari hampurilaista.
Klassinen smash burger tryffeliketsupin kera ja tavallinen juustohampurilainen.
Laitamme islantilaista kaalia.
Viimeisenä, muttei vähäisimpänä… -Grillattua juustoleipää ja keittoa!
Ruoassa on rakkautta. Näytät kovalta, mutta olet kissimirri.
Se on totta.
Käyn kiinni. -Käy.
Voi pojat.
Liha on tosi hyvää ja puoliraakaa. Tämä on täydellinen juustohampurilainen.
Tämä on täydellinen keitto. -Teen näin.
En ole dippaaja. -Etkö?
Oletko syönyt ranskalaista dippivoileipää? -En pidä märästä leivästä.
Hän myös tykkää enemmän hampurilaisesta kuin juustohampurilaista.
Kyllä. Hän on outo.
Tämä on hauskaa ruokaa.
En tee tätä kenelle tahansa, mutta koska pidän teistä…
Palaan pian. -Pidät?
Voi luoja.
Onko vielä tilaa? -Kiitos. On.
Pikkuisen. -Hyvä luoja.
Se on täydellinen hillomunkki.
Kun kasvoin Bronxissa, siellä oli pieni leipomo, jota rakastimme.
Vanhemmat ostivat sieltä hillomunkkeja.
Tästä tuli heti mieleen Johnson Avenue Riverdalessa.
Se oli uskomatonta.
Paahtovanukas. Valmiina? -Valmiina.
Ole varovainen, kulta. -Hyvä on.
Voi jukra. -Lily!
Maistuuko? -Ette kumpikaan saa tästä yhtään.
Hei, etsin Tom Papaa. -Hei!
Hei, Tom!
Oletko kotona vai tien päällä?
Olen kotona hetken ja lähden taas huomenna.
Menen Winnipegiin ja Montrealiin.
Montreal on ihana. Minulla on lista, jos haluat.
Kun vein listasi Pariisiin…
Herranjestas. -Hienoa. Nyt tunnen olevani hyödyllinen.
Ihmisellä pitää olla tarkoitus. Matkustat paljon. Sinulla on omat listasi.
Kun tekee standupia, ne ovat pikavisiittejä.
Aika ei riitä mukaviin illallisiin.
Voin antaa listan hyvistä huoltoasemista, joista saa energiapatukan matkan varrella.
Oletko koskaan käynyt Islannissa? -En.
Se on mitä ihmeellisin paikka.
Täällä ei voi ajaa kymmentä minuuttia näkemättä jotain ihmeellistä.
Luonto on kiva, mutta entä leipomot? -Syödä pitää. Leipomotko?
Hassua, että mainitsit sen. Heippa, leipomo.
Voi pojat.
Tämä on paikasta nimeltä Brauð og Co.
Tämä on ehkä paras korvapuusti, jonka olen koskaan syönyt.
Voi apua. Se näyttää lehtevältä. -Se on kaunis asia.
Sinun pitäisi kertoa nämä asiat ennen lähtöäsi.
Sitten voin tulla mukaan.
Minun ei tarvitse kuulla, miten syöt kaikkia hienoja ruokia,
kun syön itse roskaa keittiössäni, ja sinä olet paratiisissa.
Olisit voineet varoittaa.
Näytän islantilaisen hotdogin. Ne ovat kuuluisia.
Pidätkö hotdogista? -Hulluna.
Radio-ohjelmassani on kilpailu siitä, kuka syö eniten hotdogeja.
Sepä hassua, koska työporukalla on islantilaisen hotdogin syömiskilpailu.
Se on tällainen. Alla on rapeaa ja raakaa sipulia.
Hotdogissa on lampaan- ja sianlihaa. Se on laadukasta lihaa.
Siinä on heidän sinappiaan ja rémouladea.
Jared, sanoitko, että… Missä Jared on?
Sanoitko 15,75 hotdogia? Haluatko, että siitä tulee…
Ei! -Älä anna sitä hänelle.
Anna se minulle! Olen jäljessä 0,25:llä.
Näetkö? He kilpailevat oikeasti. -Syö se loppuun!
En ole koskaan nähnyt tällaista kannustamista, kuin World Cupissa.
Kuuletko? -Kuin katsoisi vanhempieni tappelua.
Totta. No niin. Koska olet yksi hauskimmista lempi-ihmisistäni,
haluan, että kerrot vitsin Maxille.
Selvä. Minulla ei ole kovin paljon oikeita vitsejä mielessä.
Voit lukea, jos haluat.
Hyvä on. Nainen astuu sisään apteekkiin ja sanoo apteekkarille:
"Haluan myrkkyä, joka tappaa mieheni,
mutta kuoleman tulee näyttää luonnolliselta."
Apteekkari sanoo: "Minun täytyy soittaa poliisille ja tehdä ilmoitus."
Nainen ottaa jotain taskustaan ja sujauttaa sen apteekkarille.
Apteekkari avaa sen, katsoo sitä ja huomaa, että se on kuva -
naisen miehestä rakastelemassa apteekkarin vaimon kanssa.
Apteekkari taittaa sen, kumartuu vaimon puoleen ja sanoo:
"Olisit sanonut, että sinulla on resepti."
Tom Papa, kaikki!
Rakastan sinua. -Nähdään.
On aika tavata melkein kaikki kauniit ihmiset, jotka tapasin viikon aikana.
Sekä nämä kaksi, jotka tunsin jo.
Kiva nähdä teitä, islantilaiset ystäväni. -Kiva nähdä.
Menemme paikkaan nimeltä… -Matur og Drykkur.
Tämä on lahja, islantilainen villapaita. Se on paras matkamuisto Islannista.
Äitini on neulonut tämän. -Mitä?
Se on käytetty, se oli minun.
Monica! Gunnarin äidin tekemä. Se on hänen villapaitansa.
Hän antaa sen minulle.
Tämä on mahtavaa. Kiitos kamalasti.
Kauniille uusille ystävilleni Islannissa! Onpa hienoa.
Kippis. -Skál!
Kiitos lämpimästä vastaanotosta. Katsokaa, mitä tapahtuu.
Hieno homma. -Tämä on maistelulautasemme.
Kokki Helga, yritän nyt ilman apua:
Sigurðardóttir. Toivottavasti se meni lähelle.
Halusimme näyttää, mikä Islannissa on tärkeintä, maatalous.
Tässä on siis kalaa, lammasta ja vihanneksia.
Nauttikaa. -Kiitospäivä.
Kokki Helga teki suurenmoisen aterian.
Paistettua lammasta ja tätä kaunista jus'ta.
Nauttikaa. -Kiitos!
Meillä on runsashampaisin kala. -Pure sitä, ennen kuin se puree sinua.
Posket. Tämä on tosi hyvää.
Islantilaiset yhdistävät nämä vanhan ajan reseptit perinteisesti köyhyyteen.
Ylpeys islantilaisesta ruoasta on hyvin uutta.
Yritämme saada ihmiset näkemään, että meillä on jo jotain, mitä kehittää.
Aivan. Ja hienoja villapaitoja.
Olen iloinen, että pääsin vihdoin maagiselle saarelle.
Koneesta astuttuani olen kokenut kaikkea uutta.
Tutustuin ihmisiin, joilla riittää rohkeutta ja huumoria -
tässä väärinymmärretyssä Pohjois-Atlantin tuulten ja aktiivisten tulivuorten maassa.
Phil! -Se on täydellinen.
Heidän elämänsä näyttää olevan täynnä lämpöä ja iloa, ja taidan tietää miksi.
Vastaus löytyy monimutkaisesta kielestä.
Se tarkoittaa: "Kaikki järjestyy." Se on hyvä elämänfilosofia.
Jos osaa sanoa sen.
En osaa kuvailla, kuinka ihanaa minulla on ollut kauniissa maassanne kanssanne.
Miten islanniksi sanotaan rakkaus? -Ást.
Paljon ástia huoneessa.
Tämä saattaa tuntua kaukaiselta, mutta tietyt matkat ovat vaivan arvoisia.
Kun pääsee perillä, on perillä.
Ja kun on perillä, olo on tällainen:
Täytyy ehkä palata talvella.
Tekstitys: Sanna Autere