Când vii la Reykjavik, trebuie să știi un cuvânt: pylsa. Ce înseamnă?
Hotdog! Da!
În Islanda, lumea se dă în vânt după hotdogi.
Sunt la mare căutare.
- Împărțim mai mulți? - Da.
Vrem un hotdog cu de toate,
unul cu porc și unul cu miel?
Mamă, e grozav!
O să-l vreau înapoi.
E nemaipomenit.
Ăsta e cam picant.
Încântător!
- Ăla îmi place cel mai mult. - Și mie. Nu mă așteptam.
De asta călătorești cu familia.
E singurul motiv.
Un bărbat vesel și flămând
Se preumblă peste mări și țări
Ca să înțeleagă
Arta pastelor Porcului, puiului și mielului
Va veni la voi cu mașina
Va veni cu avionul
Vă va cânta
Și vă va dansa
Va râde cu voi
Va plânge pentru voi
În schimb cere un singur lucru Cineva să-l hrănească
Poate cineva să-l hrănească pe Phil?
Cineva să-l hrănească acum
CINEVA SĂ-L HRĂNEASCĂ PE PHIL: ISLANDA
Când am auzit de Islanda,
m-am gândit:
„O să fie frig.”
„Un loc izolat și inaccesibil.”
Apoi vezi limba și zici: „Aoleu!”
Toate numele sunt kilometrice
și greu de pronunțat pentru unul ca mine.
Mi s-a spus că nu e o destinație culinară decât pentru temerari.
Dar am venit oricum. Și știți ce?
Se spune că pare o altă planetă.
Dar nu e altă planetă.
Nu e greu de ajuns.
Văd pe hartă că e între New York și Europa.
Și cică nu se mai mănâncă doar cap de oaie și rechin putrezit.
Numai bine, fiindcă nu mănânc așa ceva.
Deci am venit. Le-am adus cu mine pe Monica și pe Lily.
Ele vor fi în vacanță, iar eu voi munci pe brânci, ca de obicei.
Vom explora și mâncarea,
dar, cum sufletul Islandei e înrădăcinat în minunile naturale ale locului,
încep excursia în aer liber.
E aici un bărbat pe nume Gunnar Freyr Gunnarsson.
E aventurier și fotograf.
Mi-a scris pe Instagram.
Mă îndeamnă de mulți ani să vin în Islanda.
Aproape după fiecare cotitură se schimbă peisajul.
Nu obosești niciodată la volan.
E ceva nemaiîntâlnit să vezi într-o oră ba munți, ba vulcani, ba câmpii verzi,
râuri cu cascade, oi, berbeci, capre…
E ca pe National Geographic.
Uite caii acolo! Fii atent!
Și acolo!
Străbatem reliefuri vulcanice.
Am mai văzut asemenea relief doar în Hawaii.
Format tot de vulcani, la celălalt capăt al lumii.
E un pământ clădit pe vulcani, de către vulcani.
Erupe unul chiar în clipa asta.
E cam frig și bate vântul, deși e vară.
Uite cum sunt îmbrăcat eu și cum ești îmbrăcat tu!
Spun numele lacului? Cum se cheamă?
Lacul Kleifarvatn.
Nu e prea greu. Lacul Kleifarvatn.
Îmi place în Islanda că poți fi singur în natură și simți toate elementele.
Nu orice natură, ci una unică, uluitoare, cum nu mai vezi nicăieri.
- Așa e. - Și suntem la jumătate de oră de oraș.
- Da. Nu e uimitor? - Ba da.
Ți-am pregătit ceva în peșteră.
Am mai auzit asta.
Ia te uită!
Deci aici locuiești.
Ai tot instrumentarul de făcut cafea. E ca o trusă științifică.
Frumoasă priveliște!
Poftim!
- În islandeză se spune skál. - Skál!
Skál, prietene!
Ce am aici pentru tine se numește în islandeză flatkaka.
Flatkaka!
Se traduce ca „prăjitură plată”, doar că e pâine.
- E ca o lipie. - Punem pe ea unt.
- Și niște miel afumat. - Miel? Zici că e șuncă de porc.
Da, exact.
- Îmi place gustul de afumătură. - Da.
Mănânc într-o peșteră, la lacul Veivarvatn!
I-ai măcelărit numele.
Kleifarvatn.
Am zis bine prima dată. De ce nu folosim dubla aia?
Ăsta e pește uscat. Ai mai mâncat?
- Nu e rechinul de care am auzit? - Nu, nu e rechin.
Aici alimentele se conservă prin afumare, uscare și murare.
Textura e foarte uscată.
- Parcă e baccalà. - Da. E pastramă de pește.
Fiind foarte uscat, merge cu mult unt.
Și pantoful meu ar fi bun cu atâta unt.
Gata, mănânc.
E foarte uscat.
Tot ce guști aici e mâncare tradițională islandeză,
de care mâncau și vikingii cu secole în urmă.
Ziceam că și un pantof ar fi bun cu atât unt?
Nu încercați cu proteză!
Dar nu totul e atât de greu de înghițit.
Din fericire, unele tradiții islandeze sunt moi.
Ca acest iaurt skyr cu smântână, fructe de pădure și flori comestibile,
culese de Gunnar de pe lângă peșteră.
E splendid!
Uite că îmi place natura!
Ne întoarcem în oraș.
Reykjavik e capitala cea mai apropiată de Cercul polar de nord.
În toiul verii, soarele abia apune.
E mai multă lumină și mai mult timp pentru dulciuri.
E „Braud & Company”?
Brauð og Co.
Da.
Vai de mine!
Iertare islandezilor! Brauð og Co. Înseamnă „Pâine și Compania”.
E o brutărie de neratat într-un oraș plin de brutării excelente.
Cine e managerul?
Víðar.
Doamne!
Vidar!
- Bună! - Eu sunt Phil.
Bun venit în Islanda!
Bună, fetelor!
- Sunteți americance? - Da.
Ce faceți aici?
Vara trecută am fost prin Europa. Încercăm altceva.
Asta e altceva.
E altceva să umbli încotoșmănat în iulie.
- Vidar, le servești pe prietenele mele? - Da.
- Mulțumim! - Nu zic nu.
Vă dau melci cu scorțișoară, produsul-vedetă.
E cald.
Pentru asta vine lumea. E abia scos din cuptor.
Cel mai bun!
- De asta se vine în Islanda, nu? - Clar.
- Cum v-ați cunoscut? - Unele în liceu, altele în facultate.
Anul trecut am călătorit împreună prin Europa cinci săptămâni.
Am decis să repetăm isprava.
Până la 23 de ani nu am călătorit, nu am ajuns în Europa.
- Mi-a schimbat viața. Cred că și vouă. - Așa e.
- Acum avem 23 de ani. - Perfect!
Îmi place asta. E grozav. Ce mai mâncăm?
Tipică e „prăjitura căsniciei fericite”, cu gem de rubarbă și aluat sfărâmicios.
- Tipică? - Da.
O fac toate bunicile din Islanda și fiecare are rețeta ei secretă.
Bunica mea nu făcea așa ceva. Bunica toanta!
Patiseria islandeză e foarte tradițională. Noi am vrut să facem ceva nou.
- E bine copt. - Da, e tipic nordic.
Excelent!
Iată geniile!
Îmi place mult.
Cântă cântecul meu.
- E mașina de feliat pâine. - Îmi place.
Petrecere la brutărie!
Bine, nu?
Sunt islandez!
Îi duci soției prăjitura fericirii?
- Da. - Normal!
Vreau o căsnicie fericită.
Islanda e înconjurată de Atlanticul rece. Pescuitul e o industrie importantă aici.
Găsești pește excelent peste tot. Bunăoară, aici.
Seabaron e fix genul de restaurant pe care îl cauți în vacanță.
Foarte relaxat, cu mâncăruri excepționale.
Asta e supă de homar.
Ce bună e!
Supa asta grozavă conține bucăți generoase de homar fraged și gustos.
Cum de este atât de fraged? Păi nu e homarul la care ne gândim noi.
În islandeză, homar înseamnă și langustină,
care e încă și mai rară și mai gustoasă.
Arată ca un crevete cu clești grațioși, este scumpă și se găsește greu în SUA.
Însă viețuiește în aceste ape.
Spuneți-i cum vreți.
Eu îi spun…
Urmează niște superbe frigărui de pește superproaspăt.
N-am mai mâncat lup-de-mare.
E foarte simplu. Ești la mare. E tot ce-ți place la vacanță.
Atât de moale și fraged!
Să încercăm cu sos de usturoi!
Ați văzut vreun lup-de-mare?
Îți vine să faci: „Auuu!”
E mai arătos pe băț. Îmi pare rău, lupule-de-mare!
Arhitectura e un amestec grozav de vechi și nou.
Mici case tradiționale coexistă cu uimitoare clădiri moderne,
precum această biserică parcă pe punctul de a decola.
Și futurista sală de concerte Harpa, inspirată din formațiile de roci insulare.
Unele construcții îmbină vechiul cu noul, ca această casă cu gazon pe acoperiș.
Mă întâlnesc cu arhitecta care a proiectat-o,
Shruthi Basappa, de asemenea un excelent critic culinar.
Luăm prânzul la Sumac.
Suntem în partea veche a orașului, unde s-au așezat primii locuitori.
Te afli în inima Reykjavikului.
- E fermecător, nu? - Este.
Ce te-a adus aici?
Soțul meu e islandez. Ne-am cunoscut în Spania, în studenție.
M-am mutat aici pentru vreme.
Bucătarul de aici a îndrăgit Orientul Mijlociu
și a adus mâncarea orientală la Reykjavik.
Aromele Levantului și Orientului Mijlociu sunt diametral opuse
mâncării islandeze tradiționale.
Pe unde merg constat că lumea se deschide spre restul lumii.
Asta e!
- Ce frumos! - Sunt foarte iuți.
Restul lumii apare ca la un semn.
Hummus, pita, brânză halloumi grecească și bureți-negri islandezi prăjiți.
- Întind aici, da? - Da.
- Așa se face. - Îmi place.
E exact genul de amestec care îmi place.
Nu s-a mâncat niciodată mai bine în Islanda.
Nu avea o reputație grozavă din punct de vedere gastronomic.
Pe vremuri nu exista gastronomie. Se supraviețuia.
Suntem o națiune insulară. Nu ne gândim la plăcere, la lux.
Mâncarea e doar hrană.
Mâncăm cap de oaie, rechin fermentat, rechin putred…
Eu nu mănânc rechin putred. Tu?
- Nu. - Ai încercat?
L-am mirosit. E destul.
Slavă Domnului pentru pionierii dinaintea mea!
Acum avem și acces la ingrediente.
Bucătăria islandeză e la apogeu, iar forța motrice sunt bucătarii.
Ei bine, e fantastic.
- Porți un pulover islandez? - Da, mi l-am luat ieri.
- Asta e vara islandeză. - E iulie.
Dacă mă uit la mare și marea mă vede, îmi trimite vânt.
Da.
Simt că stau în mijlocul Oceanului Atlantic.
Și chiar stau, de fapt.
- Coaste de miel islandez. - Așteptam mielul.
E felul meu preferat.
Ai o glazură, linte, struguri fripți și migdale prăjite.
- Textura e complexă, interesantă. - Savuros!
E miel islandez în stil mediteranean.
Mâncarea islandeză e în general afumată, sărată sau dulce.
De la aceste trei componente, ne-am lărgit profilul gustativ.
Mielul este foarte bine pus în valoare.
Pește grozav, miel grozav.
- Cum îl cheamă pe bucătar? - Thráinn.
De ce nu există și câte un Bob?
Islanda e raiul aventurierilor.
Poți să mergi cu cortul, să faci drumeții, să urci pe ghețari,
să vezi animale sălbatice și să străbați așa ceva, dacă te tentează.
Uitați cum fac eu toate astea!
Da!
Cu gândul.
Ce mă pune Richard să fac azi?
Voi intra în cea mai rece apă din lume.
Să ne punem combinezonul etanș!
Nu mai sunt chiar micuță.
Philip, e foarte lejer.
Așa și pare.
Un loc vestit în lume pentru snorkeling și scufundări este la Silfra.
Phil, bagă picioarele aici!
Este fenomenal pentru amatorii de astfel de experiențe,
deoarece poți efectiv atinge cele două plăci tectonice,
cea nord-americană și cea eurasiatică.
Poți să înoți printre ele și să atingi ambele părți în același timp.
De asemenea, fiind apă glaciară,
este limpede ca lacrima.
Se vede până la mare adâncime.
Țin să menționez că tot ce v-am spus, pe mine mă lasă rece.
Dreptul înăuntru.
Degetul!
M-am lovit la deget săptămâna trecută.
M-a durut când l-am băgat pe crac.
Trage bine în sus!
Combinezonul etanș ar trebui să mă țină uscat.
Brațele sus!
Pe deasupra tragi un costum termic. Te îndeși în el ca un cârnat.
Unu, doi, trei!
Se strânge foarte tare în jurul gâtului.
Să-mi spui cum se simte.
E minunat!
E bine.
Începi să te întrebi de ce ai nevoie de atâta protecție.
- Ai buzele vinete. - Și ochii bulbucați.
De ce?
Pentru că apa abia are voie să fie apă.
Are cu un grad mai mult peste ne-apă.
Viață lungă și prosperă!
Bun-venit la cel mai trist episod din Teletubbies!
Încă puțin și intrăm în apă.
Cum te simți?
Nu știu dacă vedeți ce fac.
- E bine. - Da?
Da.
Abia pot să respir. Simt că îmi explodează capul.
Acum intrăm în apă.
Pășiți cu grijă pe călcâie până la apă.
Cică și Tom Cruise a făcut asta. Deci sunt exact ca el, nu?
Așa!
Stați să vă spun…
De cum am intrat în apă…
Apă, înăuntru.
Eram înfofolit maxim.
În ureche, în nas… Mă sufoc. Îmi îngheață mâinile.
Gura, singura expusă, e sloi.
De cum atingi apa.
Cine se simțea bine?
Monica!
- E plăcut, nu? - Da!
Da, foarte bine.
E frumos? Da. Dar singurul meu gând e că intră apă și că n-ar trebui să intre.
Am luat toate măsurile de precauție ca să nu intre.
A intrat apa, Richard!
Cum vă simțiți?
E nemaipomenit!
Am apă în nas.
Phil, vrei să continui turul?
John, regizorul, și Richard fremătau că o să ating eu plăcile tectonice.
Să fim serioși!
Am rezistat zece minute.
Mă întorc la mal.
Eram ca o vidră semită uriașă, neajutorată și neghioabă.
Bine, te duc la mal.
Ai văzut Silfra. Ți-a plăcut?
La nebunie.
- Richard? - Da.
Nu atingi ambele plăci tectonice.
Acum îmi spui?
Ești în canionul dintre plăci, dar nu le atingi.
Ți-e frig?
Auziți cum râd? Vai, ce hazliu! Demisionez.
Eroul cuceritor.
Eu voiam să merg aici. Știți de ce?
Fiindcă apa are 32 °C.
Știți cine a fost? Richard, cu toată echipa.
Toată lumea a fost! Toată echipa. S-au distrat ca niciodată.
„-Trebuie să mergi! - Bine, când?”
„Nu mai e timp să mergi, dar știi ce poți să faci?
Să degeri la Silfra.”
Diseară mergem la un restaurant italian. Da, italian, în Reykjavik.
Restaurantul se cheamă Primavera și se află într-un loc superb.
Iei vaporul până acolo.
Mersi că m-ai adus!
Deschis de chef Leifur Kolbeinsson în 1993,
când revoluția culinară din Reykjavik era în fașă,
Primavera se fălește cu ceva interesant.
Zi-mi dacă greșesc. Este adevărat că el a adus pastele proaspete în Islanda?
- Clar. - Așa cred.
Extraordinar! Ești ca The Beatles.
Făceau și ei paste?
M-a adus aici chef Gunnar de la Dill, restaurant cu stea Michelin,
care a dat faimă gastronomiei islandeze.
Exista bucătăria franțuzească și cam atât.
Eu mi-am zis că trebuie să mai existe și altceva.
Am început să merg în Italia. Pe atunci nu se călătorea ca acum.
Nici pe departe.
- Te-ai îndrăgostit de paste. - De Italia.
Așa că am început să urmăresc bucătăria italiană.
Eu sunt deja adept. Vivat Italia!
- Cin-cin! - Cin-cin!
Începem cu niște brânză burrata.
O importăm din Puglia. Aducem marfă proaspătă săptămânal.
Acum 30 de ani nu importam atâtea vinuri.
Nu aveam ulei de măsline, polenta, orez.
Nu se putea face rost?
Brânzeturi, prosciutto, salamuri…
Nu aveam voie să importăm carne din străinătate.
- Acum aveți voie? - Da.
Burrata la cuptor. Nu mă așteptam la burrata cu roșii la cuptor în Islanda.
Am făcut gem de roșii. Deasupra e pangrattato, pesmet.
Ulei de măsline din Chianti.
Uneori nu ai nevoie de multe lucruri ca să faci ceva savuros.
- Exact, dacă ai ingrediente de calitate. - Da.
E grozav! Sunt în Italia.
Uite!
- Ce fel de paste faci? - Niște paste micuțe, tagliarini.
Le servim cu unt brun, alune de pădure, salvie și nuci.
Foarte simple, cu parmezan.
- Ai vreun preparat preferat de la el? - Cred că ăsta.
- L-ai rugat să-l facă? - Nu.
- Știe că îți place. - Rândul trecut, asta am mâncat.
Ce bune sunt!
- E un preparat din nordul Italiei? - Da,
Te transportă acolo.
Când îi dai paste proaspete cuiva care n-a mai mâncat, are o revelație?
- Nu, a durat ani. - Ce?
Mi-au aruncat farfuria în bucătărie: „Ce e asta?”
„Nu așa se gătesc pastele. Pastele se fierb 25 de minute.”
Sunt incontestabil de bune. Nu pot să cred.
Islandezii mâncau întotdeauna cartofi la felul principal.
- Da. - Acum primeau doar paste.
Mulțumesc, chef.
Dacă era noiembrie, aveam trufe albe.
Nu mă întorc în noiembrie.
- Ce? - E frig.
- Ba nu, în noiembrie e perfect. - Cum așa? E vreme frumoasă?
Da. Îmi plac mult iernile de aici. Nu e atât de frig.
- Ăsta e affogato! Știu lucruri! - Exact.
- Ce frumos! Mulțumesc. - Perfect!
Știu italienii ce fac.
Fantastic! Cum zici „fantastic”?
Frábært.
Sub pământul Islandei clocotesc izvoare geotermale.
Puterea lor e transformată în energie electrică și căldură,
și se folosește la gătit.
Pare aleatoriu. Locul acela e rece.
Alături e foarte fierbinte. Nu pune piciorul!
Exact. Pe aici țâșnește apă fierbinte.
Da.
În spatele nostru e un izvor termal mare.
De la el încălzim toate casele din sat.
Noul meu prieten Siggi ne va arăta o metodă faină de a coace pâine.
Asta e pâinea pe care am pus-o ieri.
- Ieri? - Da.
E în pământ de 24 de ore?
Se vede că energia va erupe.
Energia va erupe. Trebuie să mă feresc de energie?
- Văd clocotul. Mamă! - Da.
Să derulăm puțin înapoi!
Siggi a preparat un aluat normal de pâine. L-a turnat într-o oală cu capac.
L-a înfășurat în celofan și l-a îngropat în nisip fierbinte.
Se vede ce putere are.
- Punem oala aici. - Ai mâini bătucite.
E foarte fierbinte. Ia te uită!
- Din pământ. - Bucătăria naturii.
Bucătăria naturii.
Perfect!
Siggi!
Pare un tort frumos. Uitați!
Așa!
Miroase a pâine dulce de secară.
- Pot să fac așa? - Nu te sfii!
Ce bună e!
- E prăjitură. - Mulțumesc.
E o pâine grozavă după orice standard.
Nu zici că merge pentru o pâine coaptă în nisip,
într-o chestie geotermală care bolborosește din pământ.
Sunt foarte avansat tehnologic.
Avem și un păstrăv minunat din acest lac.
Frățioare!
Da. E afumat la ferma de pe celălalt mal.
Excelent!
- Pui unt și păstrăv afumat. - Corect.
Se combină minunat. Pește e puțin sărat.
Pâine e dulceagă. Se echilibrează perfect.
- Gata! Noroc! - Noroc, prietene!
Simt că mușc din Islanda.
Da, e ceva grozav.
Chris Burkard e aventurier și fotograf.
Face poze superbe. Surprinde cu adevărat locul.
Asta este! Dacă prind un val…
Mergem într-un loc plăcut lui,
în prima hală alimentară din Islanda, construită într-o fostă autogară.
Aici e Skál!
- Ești din Statele Unite. - De loc din California.
De ce ai ales Islanda?
După vreo 75 de drumuri până aici, m-am întrebat de ce tot vin și plec.
De ce nu stau mai mult?
Locul m-a inspirat de la o vârstă fragedă.
- Poftiți! - Mulțumim.
Puteam să mă bucur de oameni, de peisaj, de toate aceste lucruri.
Evident, există și momente foarte grele.
Te referi la frigul năprasnic al iernii.
Lumea nu își dă seama că aici nu e mai frig ca la New York.
E de la vânt. Îți zboară pălăria de pe cap.
Dar e genul de loc
care îți dă înapoi înzecit timpul și energia investite în el.
Sunteți gata pentru mâncare?
Meniul e clasic islandez, cu o notă modernistă.
Mauney gătește aici de la deschidere.
Începem cu scoici Saint Jacques.
Vin cu cremă de hrean, mărar și ulei de alune.
Ce frumos arată!
Aici avem sfecla înăbușită, cu mascarpone islandez, mărar, nuci și rucola marină.
Nu uitați să amestecați!
Să amestecăm!
Fiecare detaliu e necesar.
Doamne!
Îmi place hreanul. Așa, măi!
Asta creație!
Frumos! E proaspăt cules.
Știi compoziție și la nivel de furculiță, nu doar de fotografie.
E interesant, se gătește cu morcovi, sfeclă și ce mai crește pe aici.
E hrană de subzistență. Asta aveau și s-au gândit la moduri de preparare.
- Runda a doua. - Super!
- Sandvici cu fleică de porc. - Ce?
Și păstrăv arctic la cuptor.
Sunt preparatele care ne definesc.
Ai mâncat păstrăv arctic? E peștele meu preferat de aici.
E cu capere și hașme. Frumos!
E excelent!
E ca un somon subtil, nu?
Asta e.
Să încercăm porcul. Cum îi zice?
- Flæskesteg. - Cum?
Flæskesteg. E în daneză.
- Da? - Da.
Flæskesteg.
Porc, sfeclă, murături, maioneză.
De cum l-au pus pe masă, am știut că va fi bun.
E echivalentul islandez al sandviciului cu carne de vită din conservă.
Sandviciul Reuben?
Jumări!
Chris, faci poze superbe.
Simți vreodată că ai surprins tu locul și ceilalți nu mai trebuie să-l viziteze?
Magia nu stă în imagine.
O simți în gând și în inimă.
Imaginile mele pot inspira privitorul să își dorească experiența respectivă.
- Eu asta sper să stârnesc. - Mă inspiri.
- Noroc! - Pentru prietenii noi!
Îmi duc fetele dragi într-un loc minunat numit Le Kock.
Înseamnă „Cocoșul”.
Nu vă gândiți la prostii!
Bucătar e un om pe gustul burții mele.
Vă place Islanda?
Îmi place mult de tot.
- Bună! - S-a îmbunătățit situația.
- V-am adus niște covrigi umpluți. - Markús! Mă bucur să te cunosc.
Ce te-a adus în Islanda?
Sunt semiislandez. Am dublă cetățenie. Am crescut în SUA.
După facultatea din Florida, am lucrat în câteva restaurante din New Hampshire.
Apoi le-ai adus islandezilor o mâncarea oarecum americană.
Da, covrigi americani și burgeri în Islanda.
- Arată incredibil. Ce avem aici? - Doamne!
Somon și omletă într-un covrig cu sare.
Churchill e un covrig cu parmezan umplut cu șuncă, ou și brânză.
Preferatul meu e Costanza.
Carne de vită, murături, muștar, maioneză, covrig cu semințe.
Nu fac reclamă la alte seriale, dar arată excelent.
Markús, nu pleca, să te trag la răspundere!
Cum se compară cu covrigii din New York? Sunt buni?
Ce New York?
Fabulos!
Somonul afumat poate fi numărul unu mondial.
V-am adus felul doi.
Mulțumim!
Sunt doi burgeri.
Unul zdrobit clasic, cu ketchup cu trufe,
și un cheeseburger obișnuit.
Folosim varză islandeză.
Încearcă asta!
Ding-dong!
Și nu în ultimul rând…
- Brânză la grill și supă! - Da.
Mâncarea asta conține dragoste. Pari fioros, dar ești un mielușel.
Așa e.
- Mă înfig. - Înfige-te!
Mamă!
Carnea e grozavă, puțin în sânge. E un cheeseburger perfect.
Și supa e perfectă.
Eu fac așa.
Eu nu înmoi.
- Nu? - Nu.
- N-ai înmuiat niciodată în sos? - Nu-mi place pâinea îmbibată.
Și îi place mai mult hamburgerul decât cheeseburgerul.
Da. E ciudată.
E foarte mișto mâncarea.
Nu fac asta pentru oricine, dar de voi îmi place.
- Revin imediat. - Ne „place”?
Doamne!
Dumnezeule!
- Mai aveți loc? - Mersi. Da.
- Se găsește loc. - Doamne!
E o gogoașă cu gem perfectă.
Când eram mici, în Bronx,
ai noștri ne luau gogoși cu gem de la o mică brutărie care ne plăcea.
Gogoașa asta m-a transportat pe bulevardul Johnson din Riverdale.
A fost incredibilă.
- Cremă de zahăr ars. Ești gata? - Da.
- Ai grijă, dragule! - Așa!
- Doamne! - Lily!
E bună?
Voi…
nu căpătați.
Bună! Îl caut pe Tom Papa.
Bună!
Bună, Tom!
Ești acasă sau în turneu? Ești mereu plecat.
Sunt acasă pentru o clipă. Mâine plec iar.
Mă duc la Winnipeg și Montreal.
Ador Montrealul. Pot să-ți dau o listă.
Când am fost cu lista ta la Paris…
Măiculiță!
Ce drăguț! Mă simt și eu folositor.
E bine să ai un rost.
Și tu te plimbi. Precis ai și tu liste.
Când faci stand-up, ești mereu pe fugă. Nu ai timp să mănânci ca lumea.
Îți dau o listă cu benzinării de unde să-ți iei un baton
în drum spre spectacol.
- Ai fost în Islanda? - Nu.
E un loc dintre cele mai spectaculoase.
Nu conduci zece minute fără să vezi ceva remarcabil.
- E mișto natura, dar cum sunt brutăriile? - Cum sunt brutăriile?
Ce potriveală că întrebi! Bună, brutărie!
Fratele meu!
Sunt dintr-un loc care se cheamă Brauð og Co.
Nu am mâncat melc cu scorțișoară mai bun.
Doamne! Pare să fie din foitaj.
E o frumusețe.
Ar trebui să îmi spui înainte să pleci,
ca să pot veni cu tine.
Nu vreau să aud cum te duci tu să mănânci chestii mișto.
Eu să mănânc porcării în bucătărie și să aud că tu ești în rai.
Mi-ar plăcea să mă previi.
Vreau să îți arăt un hotdog islandez. Sunt celebri.
- Îți plac hotdogii? - La nebunie.
La radio avem vara un concurs, cine mănâncă mai mulți hotdogi.
Ce tare! Echipa face concurs de mâncat hotdogi islandezi.
Se prezintă așa… Dedesubt e ceapă crocantă și ceapă crudă.
Crenvurstul e din carne de miel și porc de bună calitate.
Mai e muștar de-al lor și sos remoulade.
Jared, ai spus că…? Unde e Jared?
Ești la 15,75 hotdogi ? Vrei să ajungi la…?
- Nu! - Nu i-l da lui!
Dă-mi-l mie!
Sunt în urmă cu 0,25.
Se întrec serios.
- Termină-l! - Nu-l termina!
E nemaipomenit ce galerie își fac! Zici că sunt la cupa mondială.
- Tu auzi? - Parcă îi aud pe ai mei certându-se.
Așa e.
Bun! Întrucât te numeri printre comedianții mei preferați,
am vrut să spui tu gluma pentru Max.
Bine. Nu îmi vin în minte multe bancuri.
- Poți să citești. - Bine.
O femeie intră la farmacie și se adresează farmacistului:
„Vreau o otravă care să îmi omoare bărbatul,
dar să pară că a murit de moarte bună.”
Farmacistul zice: „Doamnă, mă văd nevoit să vă denunț la poliție.”
Femeia scoate o hârtie din buzunar
și i-o strecoară farmacistului.
Farmacistul o despăturește, se uită și constată că e o poză
cu soțul femeii făcând dragoste cu nevasta farmacistului.
Împăturește poza la loc, se apleacă spre femeie și zice:
„Trebuia să îmi spuneți că aveți rețetă.”
Tom Papa, oameni buni!
- Te iubesc! - Pa, pa!
Mă reîntâlnesc cu oamenii frumoși pe care i-am cunoscut săptămâna asta.
Pe ele două le știam.
Mă bucur să vă văd, prieteni islandezi!
Mă bucur să te văd.
Mergem la…
Matur og Drykkur.
Ți-am adus în dar un pulover islandez. E cel mai bun suvenir din Islanda.
- E împletit de mama. - Ce?
A mai avut un stăpân, pe mine.
Monica! E tricotat de mama lui Gunnar. E puloverul lui. Mi-l dă mie.
Minunat! Mulțumesc mult!
Pentru noii și frumoșii mei prieteni din Islanda! Nu e grozav?
Mulțumim că ne-ați primit. Uitați ce se întâmplă!
Bine! Frumos!
Acesta e platoul de degustare.
Ea e chef Helga… Încerc singur. Sigurðardóttir. Sper că e pe aproape.
Am vrut să arătăm ce înseamnă Islanda,
agricultura ei.
Avem pește, miel, legume.
- Poftă bună! - Ziua Recunoștinței!
Da!
Ce masă a pregătit chef Helga!
Miel la cuptor, cu un sos excelent.
Poftă bună!
Mulțumim!
- Noi avem peștele mai dințos. - Mușcă-l, până nu te mușcă el!
Obraji! Ce bun e!
Rețetele acestea tradiționale, islandezii le asociau cu sărăcia.
Să te mândrești cu mâncarea islandeză e ceva nou.
Este un fel de a le arăta oamenilor că putem dezvolta ce avem aici.
Da. Și pulovere frumoase.
Mă bucur enorm că am ajuns pe această insulă magică.
Am avut parte numai de experiențe noi de cum am aterizat.
Am cunoscut un popor plin de spirit și de umor,
dintr-un ținut neînțeles, bătut de vânturi nord-atlantice,
stând pe vulcani activi.
- Phil! - E perfect!
Islandezii își trăiesc viața cu căldură și veselie.
Cred că știu de ce.
Răspunsul se găsește în limba lor grea.
Înseamnă că totul va fi bine.
E o filozofie bună de viață, dacă reușești să pronunți.
M-a încântat să vă cunosc țara superbă și pe voi.
- Cum ziceți „iubire” în islandeză? - Poți să zici ást.
E multă ást în cameră.
Poate vi se pare departe.
Dar unele excursii merită efortul.
Fiindcă odată ce ajungi acolo, ești acolo.
Și odată ajuns acolo, te simți așa.
Poate va trebui să vin și iarna.
Subtitrarea: Steliana Palade