‫אני ב"אטמוספיר", הבר והמסעדה‬
‫בקומה ה-122‬ ‫של הבניין הגבוה בעולם, בורג' חליפה.‬
‫וזה אחד ההמבורגרים הכי יקרים בעולם.‬
‫תראו את זה.‬
‫כל זה זהב?‬ ‫-כן, זהב 24 קראט.‬
‫רק ככה אני אוכל צ'יזבורגר.‬
‫בתיאבון.‬
‫אני חייב להראות לכם, תראו.‬
‫אלוהים!‬ ‫-לא.‬
‫אלוהים!‬
‫"איש רעב ומאושר‬
‫"נוסע לו בים וביבשה‬
‫"מנסה הוא להבין‬
‫"את אמנות הפסטה, החזיר, העוף והטלה‬
‫"הוא ייסע אליכם‬
‫"הוא יטוס אליכם‬
‫"הוא ישיר בשבילכם‬
‫"הוא ירקוד בשבילכם‬
‫"הוא יצחק איתכם‬
‫"הוא יבכה בשבילכם‬
‫"והוא מבקש רק דבר אחד בתמורה‬ ‫שמישהו יאכיל‬
‫"שמישהו‬
‫"שמישהו יאכיל את פיל‬
‫"שמישהו יאכיל אותו עכשיו"‬
‫- שמישהו יאכיל את פיל -‬
‫- דובאי -‬
‫"מרחבה" מדובאי.‬
‫דובאי היא מטרופולין זוהרת‬ ‫לחופי המפרץ הפרסי של חצי האי ערב,‬
‫והיא העיר הגדולה ביותר‬ ‫באיחוד האמירויות הערביות.‬
‫טסתי לכאן לפני חמש שנים‬ ‫בדרך לצילומים בקייפטאון עם הבן שלי, בן.‬
‫הוא עבד על התוכנית באותה תקופה,‬ ‫והייתה לנו עצירה כאן בדובאי.‬
‫היה חום של יותר מ-37 מעלות, אז מה עושים?‬
‫הלכנו לקניון.‬
‫- קניון דובאי -‬
‫זה הקניון הכי גדול בעולם.‬
‫חשבתי שזאת דובאי.‬
‫טעיתי.‬
‫מאחורי הזוהר, יש אזור ישן יותר בעיר‬ ‫שלא שומעים עליו הרבה,‬
‫ואני ממש רוצה להשקיע‬ ‫הרבה זמן כדי לחקור אותו.‬
‫אבל בין אם אתם פה‬ ‫או בחלק של דובאי שנראה ככה,‬
‫אתם בעיר שיש בה אוכלוסיית מהגרים משגשגת.‬
‫כ-85 אחוזים מתושבי דובאי‬ ‫עברו לכאן ממדינות אחרות,‬
‫ולכן יש כאן אוכל עולמי נפלא.‬
‫למשל, במקום המיוחד הזה‬ ‫שמנהלים אותו שלושה אחים.‬
‫למה שאחים ירצו לעבוד יחד?‬
‫מוחמד, ואסים ועומאר אורפלי הם מסוריה,‬
‫והם פתחו את המסעדה מספר אחת‬ ‫בכל המזרח התיכון ובאפריקה.‬
‫- האחים אורפלי -‬
‫אלה האחים אורפלי.‬
‫שלום. סוף סוף.‬ ‫-מוחמד.‬
‫שלום.‬ ‫-מה שלומך?‬
‫נעים מאוד.‬ ‫-נעים מאוד.‬
‫שלום, צוות.‬
‫שלום.‬
‫היום התמזל מזלי ומוחמד יבשל רק בשבילי‬
‫בזמן שאני נצמד פה לבר.‬
‫אני יודע שהאחים שלך פה איתך,‬ ‫אבל יש לכם עוד משפחה בסוריה?‬
‫חלק מהמשפחה נמצא בסוריה.‬ ‫-יוצא לכם לחזור?‬
‫לצערי, לא.‬ ‫-זו תקופה קשה, נכון?‬
‫כן. עזבתי את סוריה ב-2005.‬
‫הפעם האחרונה שהייתי שם‬ ‫הייתה ב-2009. לצערי.‬
‫הרבה זמן.‬ ‫-אנחנו נחזור.‬
‫ואנחנו מחלב,‬
‫אחת הערים המיושבות העתיקות ביותר בעולם.‬
‫כן.‬
‫ומורכבות המטבח החלבי,‬
‫היא הגיעה מהמון שכבות של שנים,‬ ‫של מאות שנים, של בני אדם,‬
‫של מרכיבים ושל טבחים.‬
‫כן. לחיים.‬ ‫-לחיי סוריה ולחייך.‬
‫כן.‬ ‫-תודה.‬
‫זה מזכיר קצת יין, אתה יודע?‬
‫קומבוצ'ה ורדים ודובדבנים.‬
‫מוכן?‬
‫האם אני מוכן? כן.‬ ‫-אדיר.‬
‫הביס הראשון יהיה על טהרת התירס.‬
‫כמו שאתה רואה, הטוסטדה עשויה ממסה.‬
‫אנחנו מכינים אותה פה מאפס.‬
‫זאת השכבה הראשונה של התירס, הפריכה.‬
‫ואז הקרמית, שעשויה מהמיצים של התירס.‬
‫מצמצמים, יוצרים אמולסיה ויוצא קרם.‬
‫אז אני מנחש שזה שואב השראה ממקסיקו.‬
‫לגמרי.‬
‫ואיך גילית את המטבח המקסיקני מסוריה?‬
‫לא ביקרתי במקסיקו,‬ ‫אבל אני קורא הרבה על אוכל מקסיקני.‬
‫אתה חייב לטוס.‬
‫אני רוצה לטוס, אבל מקסיקו רחוקה מפה.‬ ‫אצטרך לתכנן את זה היטב.‬
‫תשמע, אתה רחוק ממני, אבל עדיין באתי.‬
‫המשי של התירס, אנחנו מטגנים גם אותו.‬
‫הנה.‬ ‫-מעולם לא אכלתי משי תירס.‬
‫תראה את זה. תירס מקומי יפהפה.‬ ‫-תירס מהאף עד הזנב.‬
‫רוצה לאכול בביס אחד או בשניים?‬ ‫-לדעתך, ביס אחד יספיק? לא נראה לי.‬
‫כן. אני רוצה לשמוע את זה.‬ ‫רואים את הפריכות,‬
‫את הקרמיות, את הפיצוץ של התירס.‬
‫לא מקבלים רק את כל המרקמים,‬ ‫אלא גם את כל הטעמים השונים.‬
‫ומבינים פתאום כמה טעמים שונים יש בתירס.‬ ‫-בתירס.‬
‫הלאה.‬
‫לחמניית קוויאר ממולאת ב"סמיטנה".‬
‫"סמיטנה" היא שמנת חמוצה שהגיעה מרוסיה.‬
‫אז זאת אחת המנות‬ ‫שמככבות אצלנו, מאז שפתחנו.‬
‫מעניין למה. זאת ערמה נדיבה מאוד.‬
‫כן. זה ייאכל בשני ביסים.‬
‫הביס הראשון, הקוויאר לבד, ככה.‬
‫קדימה. כל הקוויאר.‬
‫ואז תטבול ב"סמיטנה".‬
‫נו, באמת. בחיים לא אכלתי‬ ‫כל כך הרבה קוויאר בביס אחד.‬
‫ביס אחד. קדימה.‬
‫יש לי אחד בשביל האח.‬
‫לא! אתה אוהב לעבוד עם האחים שלך?‬
‫בכנות?‬ ‫-כן.‬
‫כן ולא.‬ ‫-כן ולא?‬
‫ריצ'רד?‬ ‫-ריצ'רד.‬
‫יש לך מזל שהוא אוהב אותך,‬ ‫כי לא הייתי בטוח שאתן לך.‬
‫שני ביסים.‬ ‫-קודם הקוויאר.‬
‫ואז השני בלחמנייה.‬
‫אל תחכה כל כך הרבה זמן. קדימה.‬ ‫-אל תחכה. לדחוף…‬
‫כן.‬ ‫-תודה שנתת לו את זה, כי…‬
‫חיכיתי לרגע המתאים להגיד את זה. אתה מפוטר.‬
‫אני רוצה להיפרד ממנו בנימה טובה.‬
‫אנחנו יכולים להמשיך‬ ‫לעשות דברים עד שתגיד די.‬
‫יש מצב שתהיה פה הרבה זמן.‬
‫הסעודה נמשכת.‬
‫חציל מעושן עם טחינת גמבה צלויה,‬
‫פרחים אכילים ושני סוגי צ'ילי.‬
‫ואז סצ'ואן פוגשת את סוריה‬ ‫עם כיסוני בקר ואגיו.‬
‫ואקלייר מלוח ממולא בקרם פטריות‬ ‫ומעוטר בחבושים‬
‫ובפרושוטו שעשוי, מאחר שזו מדינה מוסלמית,‬
‫מבקר ולא מחזיר, כפי שמכינים אותו לרוב.‬
‫ביס אחד?‬ ‫-ביס אחד.‬
‫אני אוהב בביס אחד, ואתה?‬
‫בסדר.‬
‫בשלב זה, אחרי שאכלתי‬ ‫את כל האוכל המרהיב הזה,‬
‫הייתי שבע לגמרי.‬
‫ואז הוא אמר, "אתה יודע, יש לי המבורגר".‬
‫הפלתי את ההמבורגר האחרון שלי.‬ ‫את ההמבורגר הזה אני לא אפיל.‬
‫בבקשה.‬
‫בקר ואגיו שנקצץ ידנית,‬ ‫הרוטב הסודי שלי, קצת בצל מקורמל.‬
‫אני לא יודע. ההמבורגר הכי טוב בעולם?‬
‫כן. כן, אולי.‬
‫ריצ'רד, אל תהיה טיפש.‬ ‫-כן.‬
‫עצוב שאצטרך לבוא לדובאי‬ ‫בכל פעם שארצה המבורגר,‬
‫כי הרסת את ההמבורגרים.‬
‫אכלתי את כל המנות שמוחמד בישל,‬
‫ואז הוא הכיר לי את האחים שלו.‬
‫הם הקונדיטורים.‬
‫אלה האחים המפורסמים?‬ ‫-כן. ואסים הוא הגאון.‬
‫ואסים, אתה גאון?‬ ‫-כן.‬
‫לא.‬
‫ועומאר.‬ ‫-עומאר? מה הוא עושה?‬
‫שניהם קונדיטורים.‬
‫אהבתי שהוא אמר, "זה אח שלי. הוא גאון.‬
‫"וזה האח השני שלי."‬
‫אתה קורא לו גאון ולו לא?‬
‫הוא ה…‬ ‫-הוא הפרדו?‬
‫לא, הוא עמוד התווך.‬
‫תראו איך האחים האלה עובדים יפה יחד.‬
‫הסתכלת, ריצ'רד?‬
‫תראה את המאפה הצרפתי היפהפה הזה,‬ ‫אבל הם מעולם לא ביקרו בצרפת.‬
‫ויש לנו קריספי עם ריבת חלב.‬
‫תודה, שף. שפים.‬
‫זה בהשראת התרבות שלנו.‬ ‫דובדבן חמוץ משוקולד.‬
‫תראו את זה.‬ ‫-בבקשה.‬
‫את פודינג האורז הפכנו למנדרינה.‬ ‫-בצורת מנדרינה.‬
‫כמו ביצה כתומה.‬
‫מאיפה הפיסטוק הגיע?‬
‫מחלב.‬
‫יש עוגת יוזו ושומשום שחור.‬ ‫-אתה מאמין?‬
‫פרלין אגוזי לוז בסגנון‬ ‫של מאסטר המאפים הצרפתי, פייר ארמה.‬
‫מנגו.‬
‫לא נראה לי שאי פעם אכלנו‬ ‫כל כך הרבה קינוחים. אי פעם.‬
‫ברוכים הבאים לסצנה האחרונה שלי.‬
‫אחרי שהתמקמתי, הגיע הזמן‬ ‫להתחיל לחקור את דובאי הישנה.‬
‫ומה הדרך הכי טובה להכיר את המקום הזה‬
‫אם לא להיפגש עם מישהו‬ ‫שביקר בכל המדינות בעולם?‬
‫דרו בינסקי הוא כנראה‬ ‫מטייל היוטיוב המוביל בגילו בעולם.‬
‫הוא עושה דברים שלא הייתי חולם לעשות,‬ ‫אפילו כשהייתי בגילו.‬
‫מה?‬
‫אבל אני מקבל שניים במחיר אחד,‬ ‫כי גם שותפתו לפשע של דרו, דיאנה, נמצאת פה.‬
‫שני יהודים ופיליפינית.‬ ‫-כן.‬
‫זאת קומדיית מצבים חדשה.‬ ‫-נכון.‬
‫ציינתי שהם בדיוק התחתנו? כלומר, ממש הרגע.‬
‫ברוך הבא לדובאי.‬
‫- מסעדת ניהאל -‬
‫זה ירח הדבש שלכם?‬ ‫-כן.‬
‫תודה שאתם מבלים אותו איתי.‬ ‫-בשמחה.‬
‫ככה דמיינתם את ירח הדבש שלכם?‬ ‫-כן.‬
‫היי, מה שלומך?‬ ‫-זה די מגניב.‬
‫מה שמך?‬ ‫-קוראים לי ניהאל.‬
‫ניהאל, אני פיל.‬
‫דרו.‬ ‫-דיאנה. נעים מאוד.‬
‫אוהבים אוכל הודי?‬ ‫-כן. אני מתה על אוכל הודי.‬
‫גם אני מת עליו.‬
‫תספר לי מה יש לנו פה.‬ ‫-זה פאראטה, נכון?‬
‫כן, זה פאראטה בצל, וזה פאראטה אלו מתי.‬
‫זה הפנקייק הכי טוב שאכלת בחייך.‬ ‫-אני אוהב את זה.‬
‫בערב, יש תור ענק, אז ממש קשה להיכנס.‬
‫באנו בזמן הנכון.‬ ‫-זה המקום.‬
‫טוב, אני מתחיל.‬ ‫-לך על זה.‬
‫חכה, ניהאל.‬ ‫-רגע חשוב.‬
‫חיוך מיידי. איך זה? קצת חריף, נכון?‬
‫אלוהים, זה מעולה.‬ ‫-זה באמת חריף.‬
‫דרו מזכיר לי שהייתי צריך‬ ‫להתחיל לטייל הרבה יותר מוקדם.‬
‫כי אתם עדיין צעירים, אבל כבר ביקרתם‬
‫בכל המדינות בעולם.‬
‫כן. בכולן.‬ ‫-כמה מדינות יש?‬
‫מאה תשעים ושבע.‬
‫כן.‬ ‫-אני לא אגיע ל-197 מדינות.‬
‫כן, אתה יכול.‬
‫אבל זה מה שאני מנסה להגיד לאנשים,‬ ‫תטיילו כשאתם צעירים.‬
‫טיולים הם ההשכלה הכי טובה שיש.‬ ‫-כן!‬
‫אני אומר לכולם. כן.‬ ‫-בדיוק. נקודה.‬
‫ואני יכולה להוסיף על זה.‬ ‫-בבקשה.‬
‫שאם אתם יכולים לטייל עם מישהו,‬ ‫אז אני חושבת שתוכלו לכבוש את העולם,‬
‫או לעשות הכול.‬
‫חשבתי שהתכוונת לומר,‬ ‫"אם אתם יכולים לטייל עם מישהו,‬
‫"תוכלו לחיות איתו."‬
‫אני ומוניקה נסענו לאירופה‬ ‫כשיצאנו רק שלושה חודשים.‬
‫וזה היה המבחן של הזוגיות,‬
‫כי מתי מבלים ביחד יותר בחיים מאשר בטיולים?‬ ‫-כן.‬
‫רואים את הטוב, את הרע ואת המכוער.‬
‫אשתי רואה בעיקר את המכוער.‬
‫אנחנו הולכים ל… לאן אנחנו הולכים?‬
‫לחנות התה, אז זה תה אפגני.‬
‫כן.‬ ‫-בית תה ערבי.‬
‫כן.‬ ‫-שכחת באיזו מדינה את.‬
‫בית התה הערבי נמצא באזור הבסטקייה.‬
‫לא באזור באסטר קיטון.‬
‫אני יודע שזאת דובאי הישנה,‬ ‫אבל אולי ציפיתי לעיר עתיקה,‬
‫כלומר, בת אלפי שנים.‬ ‫-לא.‬
‫כי יש פה היסטוריה.‬ ‫-כן.‬
‫אז כשאנחנו אומרים, "דובאי הישנה",‬ ‫זה מלפני 60-50 שנה, נכון?‬
‫כן, שנות ה-70 וה-80.‬ ‫-באמת?‬
‫יש פה נחל באזור,‬ ‫ושם היה היישוב המקורי של דובאי,‬
‫שממנו הגיעו לכאן הרבה סוחרים.‬
‫תעשיית הנפט, בגללה יש המון גורדי שחקים.‬
‫יש פה נפט?‬
‫לפני שזה נבנה, היו פה רק אוהלים במדבר.‬
‫ומדבר. זהו.‬
‫ללא ספק, הם ממש התקדמו מאז האוהלים במדבר.‬
‫הנה זה.‬ ‫-בית התה.‬
‫בית התה הערבי.‬ ‫-כן.‬
‫זה הכי קרוב לגמל שאני רוצה…‬
‫רציתי שתבוא‬ ‫כי זה מקום מסורתי ומזרח תיכוני.‬
‫- ביתי בבית התה הערבי -‬
‫בהחלט.‬ ‫-אז יגיע הרבה אוכל ותה.‬
‫זה בית תה, אז הם מתמחים בתה.‬
‫מכל המסעות שלכם,‬ ‫יש לכם מקום שאתם הכי אוהבים?‬
‫אהבנו את איראן.‬
‫באמת?‬ ‫-רציתי לומר את זה. מתה על איראן.‬
‫בגלל הכנסת האורחים.‬ ‫-כן.‬
‫במזרח התיכון, האנשים ממש חברותיים.‬
‫רואים זאת פה.‬ ‫-כן.‬
‫סליחה, זה הלחם.‬
‫זה נראה טוב.‬ ‫-כן.‬
‫לחם מקסים, והנה הסלט שלכם.‬
‫סלט. אני אוהב סלט.‬
‫תראו את זה.‬
‫מכבוס שוק טלה.‬
‫סלונה עוף.‬
‫אני מת על השמות האלה.‬
‫מה זה? טלה?‬
‫בואו נתחיל.‬ ‫-כן, קדימה.‬
‫לחיים.‬ ‫-לחיים קבוצתי.‬
‫איזו רכות.‬
‫בעלי בית התה, רניה ועלי,‬ ‫באים לוודא שאנחנו עושים הכול כמו שצריך.‬
‫מה טעמתם?‬
‫את הטיקה לימון?‬
‫נפלא.‬
‫זו מנה ייחודית מאוד באזור הזה בעולם.‬
‫במרינדת לימון שחור.‬
‫זה לימון שחור.‬
‫זה לימון מיובש.‬ ‫-לא ראיתי כאלה.‬
‫אני אמור לסחוט אותו?‬
‫אפשר לסחוט או לאכול.‬
‫אפשר?‬ ‫-בוודאי.‬
‫אם לא היית אומר לי שזה בסדר,‬ ‫לא הייתי מתקרב לזה,‬
‫אבל זה ממש טעים.‬
‫עכשיו תטעם את האורז. הוא הכוכב.‬ ‫-קדימה.‬
‫בסדר.‬ ‫-בבקשה.‬
‫יש לנו כוכב חדש, ריצ'רד.‬
‫חיכיתי.‬
‫המתכון שייך לאימא של עלי.‬
‫אז מדי פעם, אנחנו נותנים לה‬ ‫לטעום קצת מהאוכל‬
‫כדי שהיא תגיד לנו אם זה טעים,‬ ‫אם זה עומד ברף שלה.‬
‫היא קשוחה מאוד?‬ ‫-כן, קצת.‬
‫אני מתחיל.‬
‫איפה אימא שלך?‬
‫איך קוראים לה?‬ ‫-מרים.‬
‫מרים.‬
‫ברוכים הבאים לסרט ההמשך הגרוע בהיסטוריה,‬ ‫"שלומיאל איש ערב 2".‬
‫עוד לא התרגלתי לזה.‬
‫אוי, גמלים.‬
‫תקשיב, אני נהנה מזה הרבה פחות ממך.‬
‫כן נסחבתי עד למדבר, אז אם כבר אנחנו פה,‬
‫אפשר לעשות עוד משהו‬ ‫שאני מפחד ממנו, שהוא בזיירות.‬
‫שלום, ידידי.‬
‫זה מוחמד מ"נארה דזרט אסקייפס",‬
‫והוא ילמד אותי כמה דברים‬
‫על הציפור הזו, ארוכת המקור וחדת הטפרים.‬
‫זה גוסט, הוא בז נודד.‬
‫וסמל של המדינה הזו.‬ ‫-כן. יפהפה.‬
‫זו החיה הכי מהירה עלי אדמות.‬
‫הציפורים האלה יכולות לצלול‬ ‫במהירות של 389 קמ"ש,‬
‫כלומר, כ-242 מייל לשעה.‬
‫הוא יעוף עכשיו?‬
‫כן, ואז הוא יבוא וינחת לך על היד.‬
‫אתה בטוח?‬ ‫-אינשאללה. ננסה. בהחלט.‬
‫בסדר.‬
‫הבדואים, שחיו פעם במדבר,‬
‫החליטו לתפוס אותם ולאלף אותם.‬
‫"הם יצודו ויהיה לנו אוכל למשפחה."‬
‫תכניס את יד שמאל.‬ ‫-אני קצת בלחץ.‬
‫לא. תחזיק את זה חזק.‬
‫להחזיק חזק?‬ ‫-כן.‬
‫וואו.‬
‫הוא אומר, "טוב, באתי,‬ ‫עשיתי מה שצריך. איפה האוכל?"‬
‫אני מרגיש בדיוק כמוך. כן. גם אני רעב.‬
‫הנה זה.‬
‫שמחתי מאוד לפגוש את גוסט הבז.‬
‫הוא לא ניקר לי את העיניים.‬ ‫הוא היה ילד טוב.‬
‫אבל שם התוכנית אינו "שמישהו יאכיל את הבז".‬
‫גם לי ולמוחמד מגיע לאכול כמה חתיכות בשר.‬
‫אבל נעשה את זה‬ ‫כפי שהם עשו את זה כאן במשך אלפי שנים.‬
‫רק בלי נייר הכסף.‬
‫שלום.‬
‫יש לנו מנת דגל ערבית, מדפון טלה.‬
‫וזה רוטב בשבילכם. קחו את הלחם מפה.‬
‫תודה.‬ ‫-תודה רבה.‬
‫כן. בסדר, הוא אמר פשוט לעשות את זה, נכון?‬
‫כן.‬ ‫-להיכנס ככה.‬
‫וקצת רוטב מפה?‬ ‫-בדיוק.‬
‫כן?‬
‫זה חריף.‬ ‫-נכון.‬
‫זה אוכל בדואי?‬ ‫-זה בדואי, כן.‬
‫זה טעים מאוד.‬
‫זה קרוב לראש הרשימה‬ ‫של החוויות הייחודיות שעברתי.‬
‫כן.‬
‫אנחנו בנווה מדבר, כשעה מחוץ לדובאי,‬
‫אבל באותה מידה‬ ‫יכולנו להיות בטבע הפראי. אנחנו בטבע.‬
‫כן.‬
‫אני פשוט שמח שיש כיסא עם כריות בטבע.‬
‫אם אתם אוהבים בישול ביתי,‬ ‫אתם חייבים לבוא למקום הזה בדובאי.‬
‫הוא שווה נסיעה.‬
‫- בית מרים -‬
‫זה בית מרים, פשוטו כמשמעו, "הבית של מרים".‬
‫זאת סלאם דקאק והבת שלה, נדה.‬
‫מרים הייתה אימא של סלאם.‬
‫שלום. היי.‬ ‫-שלום.‬
‫סלאם מבשלת את האוכל הפלסטיני-ירדני‬
‫שהיא אכלה בבית כילדה.‬
‫ברוך הבא לבית מרים.‬ ‫-תודה.‬
‫אנחנו מתרגשות לארח אותך.‬
‫בדיוק קראתי שאת השפית של השנה.‬
‫כן.‬
‫והמסעדה הזאת מוקדשת לאימא שלך, נכון?‬
‫כן. ואלה הווילונות שלה.‬
‫אלה היו הווילונות שלה?‬ ‫-כן.‬
‫רצית שהמקום יזכיר את הבית?‬ ‫-כן, בדיוק.‬
‫אני מרגישה שהיא לידי כל הזמן.‬
‫היא תמיד אומרת, כשהיא בוחשת בסיר…‬ ‫-כן.‬
‫שהיא מרגישה כאילו מרים בוחשת בסיר, לא היא.‬
‫חמוד.‬ ‫-אז…‬
‫בכנות, לא רק כי זה האוכל שלנו,‬
‫כשתטעם אותו, אתה תרגיש אנרגייה כלשהי.‬
‫אפילו אם אתה לא מהמזרח התיכון,‬
‫לא משנה מאיפה אתה,‬ ‫עדיין תרגיש את זה. עדיין תרגיש בבית.‬
‫ערבים ידועים בתבלינים שלהם.‬ ‫-כן.‬
‫אז הכנו לך מנה מיוחדת היום.‬
‫היא נקראת קובה נייה, וזה בשר נא.‬
‫אז בעצם היא מכפר שנקרא תרשיחא.‬
‫תרשיחא נודע מאוד בבשר נא.‬
‫נרצה להביא לך את זה.‬
‫אני חייב לומר לכן,‬ ‫ההורים שלי הגיעו מגרמניה.‬
‫וכשהיינו ילדים קטנים,‬ ‫אימא שלי הייתה מגלגלת בקר טחון נא…‬
‫בסדר.‬ ‫-עם קצת מלח.‬
‫בקערה. וזה היה החטיף שלי.‬
‫אז כבר אכלתי קובה נייה.‬ ‫-וואו. בסדר.‬
‫כן, אבל זה נראה קצת יותר מתוחכם‬
‫מבשר ההמבורגר של אימא.‬
‫צריך לשטוף את הבורגול.‬ ‫-כן.‬
‫אחר כך, מסירים את כל המים.‬
‫ומוסיפים את כל התבלינים,‬ ‫כמו כמון, "מרדקוש".‬
‫"מרדקוש"?‬ ‫-כן.‬
‫לא שמעתי על זה. יש לזה מילה באנגלית?‬
‫זה כמו "אזיב"…‬ ‫-אזוב.‬
‫כן. בדיוק. כן, אתה צודק.‬ ‫-כן, וואו.‬
‫לא רע בכלל, פיל.‬
‫זאת תערובת תבלינים בשביל הקובה.‬
‫זה במיוחד לקובה. והרבה תבלינים, מעורבבים.‬
‫תבלינים שונים?‬ ‫-כן.‬
‫ציפורן. לא הרבה. קצת.‬
‫וקינמון.‬
‫נכון.‬
‫ונתחיל לעשות ככה.‬
‫כשאני קורא שזה מטבח לוונטיני…‬
‫כן.‬ ‫-זה כל האזור?‬
‫כן.‬ ‫-איזה מין בשר זה?‬
‫זה טלה.‬
‫החלק המיוחד מהרגל, בתוך הרגל,‬
‫ובמכונה, הוא יוצא חלק מאוד.‬
‫היא לימדה פעם בישול.‬ ‫-כן.‬
‫ואז היא עברה לארה"ב וחזרה לפה.‬
‫טיפלה בנו, בעיקר.‬ ‫-כן.‬
‫ואז אמרנו, "הגיע הזמן שתחשבי על עצמך‬
‫"ותעשי משהו שאת אוהבת."‬
‫והיא אמרה, "אני רוצה מסעדה".‬
‫זה החלום שלי. כן.‬ ‫-כן.‬
‫תראו איזה יופי.‬ ‫-היא נותנת לך ביס עכשיו.‬
‫וואו.‬ ‫-אראה לך איך עושים את זה.‬
‫כי צריך לאכול את זה נכון‬ ‫כדי לחוות את כל הטעמים.‬
‫הבנתי.‬
‫ואז תיקח את הלחם שיש לידך.‬
‫תבחר גם מזה…‬ ‫-אז זה, זה וזה.‬
‫אני אעשה מה שתגידו.‬ ‫-כן.‬
‫אתה אוהב בצל?‬ ‫-כן.‬
‫בסדר. מדהים.‬
‫ביס אחד?‬ ‫-כן.‬
‫קדימה. אל… טוב מאוד.‬
‫אני לא יודע מה קרה, אבל כשנגסתי בזה…‬
‫לאן זה לוקח אותך?‬
‫יש רגעים שמשגרים אותך למקום אחר.‬
‫והכוונה לא רק לארץ אחרת, כמו דובאי.‬
‫הכוונה לתקופה אחרת ולמקום אחר ולאדם אחר.‬
‫אני חייב להגיד לך משהו.‬ ‫-תגיד לי.‬
‫זה ממש… מטורף.‬
‫אני מתרגש.‬
‫כן.‬
‫אתה תגרום לי לבכות.‬
‫תמיד, כשאני מכינה את זה,‬ ‫אני נזכרת באימא שלי. כן.‬
‫אולי אני מרגיש כך כי סיפרתן לי את הסיפור.‬
‫כן. אמרתי… הזהרתי אותך.‬
‫אבל… לא נראה לי שזאת הסיבה.‬
‫אני חושב שזה ממש מטורף, להרגיש רגש באוכל.‬
‫אני אומרת לך.‬ ‫-כן.‬
‫זה קסם.‬
‫אתה יודע, אני שמה את כל הלב שלי,‬ ‫את כל האהבה שלי באוכל.‬
‫רציתי לומר את זה…‬ ‫-אני צריכה להאכיל אנשים.‬
‫אבל לא רציתי להגזים.‬ ‫-לא, אני מבינה אותך.‬
‫אבל אתן מבינות?‬
‫נכון שזה מדהים, שאוכל יכול לעשות את זה?‬
‫נראה לי שזה מה שאני הכי אוהב בו.‬ ‫זה לא קורה כל הזמן.‬
‫יש מנות שהן טעימות מאוד, וזה מספיק.‬
‫זאת תמיד השורה התחתונה.‬ ‫"היי, זה טעים מאוד. תאכל."‬
‫אבל עכשיו אנחנו מדברים על ממד אחר.‬
‫הלוואי שאשתי הייתה פה.‬ ‫יש לנו יום נישואים היום.‬
‫לא! היית צריך להביא אותה לפה.‬ ‫-באמת?‬
‫הייתי צריך. אני אחזור.‬ ‫-כן.‬
‫ותבטיח לבקר אותי.‬ ‫-כמובן.‬
‫אם אהבת את האוכל שלי. אם לא, אתה לא חייב.‬
‫את… יום אחד, את תגידי, "עוד פעם פיל?"‬
‫לא. בחיים לא.‬ ‫-יותר מדי!‬
‫במקרה הגענו לדובאי בימים האחרונים‬ ‫של החודש הקדוש לאסלאם,‬
‫שנקרא רמדאן.‬
‫רמדאן הוא חג שבו במשך כ-30 ימים,‬
‫צמים מהזריחה עד השקיעה,‬
‫וסיום הצום מדי ערב נקרא האפטאר.‬
‫ברחובות דובאי הישנה במהלך הרמדאן,‬
‫אלפי אנשים מתכנסים כדי לסיים יחד את הצום,‬
‫ואני אזכה להצטרף אליהם.‬
‫אני פוגש את דרו ואת דיאנה,‬ ‫ואני פוגש את פיימן אל-עוואדי,‬
‫שהוא בלוגר אוכל נהדר.‬
‫ואני פוגש גם את כל הגברים האלה מסביבי.‬
‫מה שלומך?‬
‫שלום, ידידי.‬
‫נעים מאוד.‬
‫שלום.‬ ‫-היי.‬
‫נכון שזה מגניב?‬ ‫-אתה בסדר?‬
‫אני בסדר. אני לא…‬ ‫-אתה צריך עוד מקום?‬
‫לא, יש לי הרבה מקום.‬
‫הגב והרגליים שלי פחות טובים משלכם.‬
‫אבל אתם…‬
‫תראה איך אני יושב.‬
‫עשית את זה כל חייך, אני בטוח.‬
‫כמה אנשים נמצאים פה הערב?‬
‫בין 3,000 ל-4,000 אנשים מתכנסים כאן ביום,‬
‫מדי יום.‬
‫ברחובות האלה שהלכתי בהם עכשיו,‬ ‫זה מרגש מאוד.‬
‫וכולם אוכלים אותו דבר?‬ ‫-כן.‬
‫אני רואה תפוז ותאנים. זה מרק?‬
‫זאת מנה מיוחדת מדרום הודו.‬
‫היא נקראת קנג'י.‬
‫קנג'י. אני מכיר את זה. בטח. כן.‬
‫זאת דייסת אורז.‬
‫כולם פה הודים?‬
‫זאת קהילה מעורבת.‬ ‫-היא מעורבת?‬
‫יש לנו הודים, פקיסטנים, בנגלדשים.‬
‫ומה יש בשקית?‬
‫יש בה חטיפים.‬
‫חטיפים?‬ ‫-כן.‬
‫אנחנו אוהבים חטיפים.‬ ‫-רק חטיפים.‬
‫הוא בטלפון.‬
‫מי מתקשר אליך ברגע חשוב כל כך?‬
‫זה הבן שלי. הוא שואל אותי,‬ ‫"זה הרגע המתאים לסיים את הצום?"‬
‫כן. הנה הקריאה.‬
‫עכשיו אפשר לסיים את הצום.‬
‫בנוסף, הכול מסונכרן, אז כל המסגדים‬
‫יקראו לתפילה בו זמנית.‬
‫בגלל זה שומעים… אלה לא הדים.‬
‫זה הדבר האהוב עליי.‬ ‫-צמרמורות.‬
‫מסיימים את הצום עם התאנים.‬
‫אז כולם מתחילים בתאנה.‬
‫הסיבה לכך‬
‫היא שכך הנביא מוחמד סיים את הצום שלו.‬
‫זה ממש מגניב.‬
‫יש משהו באכילה משותפת. זה פשוט ממש קסום.‬
‫אני מרגיש כאילו אני חלק ממשהו עצום.‬
‫ואם תחשוב על כל שאר המסגדים במדינה‬
‫שעושים אותו דבר,‬
‫מדובר במיליוני אנשים‬ ‫שכנראה אוכלים בדיוק אותו דבר.‬
‫בעולם.‬ ‫-כן.‬
‫טוב, סליחה על השאלה.‬ ‫-בטח.‬
‫כששמעתי את הקריאה לתפילה,‬ ‫אף אחד לא עצר כדי להתפלל.‬
‫למה?‬
‫בדיוק. שאלה טובה מאוד.‬
‫בדרך כלל הקריאה לתפילה היא לתפילה,‬
‫אבל בשבילנו, זה הסימן שאפשר לסיים את הצום.‬
‫זו הקריאה לאכילה.‬
‫תהיה עוד קריאה לתפילה בעוד 15 דקות,‬
‫ואז תראה את כולם עולים להתפלל.‬ ‫-הבנתי.‬
‫תספרו לי על עצמכם.‬
‫תספרו לי מה אתם עושים‬ ‫ועל החיים שלכם כאן, בדובאי.‬
‫אני כאן בדובאי כבר ארבע שנים.‬
‫אני עובד בייצור כימיקלים.‬
‫ייצור כימיקלים?‬ ‫-ייצור.‬
‫וכמה זמן אתה גר פה?‬
‫נולדתי וגדלתי פה. אני מכאן.‬
‫אני אחד מ-12 האחוזים.‬
‫אז רוב האנשים שגרים בדובאי‬ ‫הגיעו ממקום אחר?‬
‫בהחלט.‬ ‫-נכון?‬
‫המדינה גדלה מהר כל כך,‬
‫אנחנו לא מצליחים להתרבות מספיק מהר, אז…‬
‫צריך לייבא הכול.‬
‫אתם צריכים עצות?‬ ‫-כן.‬
‫אז הם הולכים למסגד כדי להתפלל?‬
‫אה, הם הלכו.‬
‫כן, הם הולכים אחד-אחד.‬ ‫-אל תתעכבו בגללנו.‬
‫אני לא רוצה שתסתבכו. הנה זה.‬
‫עדיין יש לנו זמן.‬ ‫-כן?‬
‫היה נעים מאוד.‬ ‫-שוקרן.‬
‫בסדר, תודה. נעים מאוד להכיר.‬
‫נעים מאוד.‬ ‫-היה תענוג לסיים איתך את הצום. תודה.‬
‫התענוג כולו שלי.‬
‫בסדר.‬ ‫-היה טוב לראות אתכם.‬
‫ביי, פיל.‬
‫אני צריך עזרה כדי לקום.‬
‫אחר צהריים טובים, רבותיי.‬
‫לא חסכנו בהוצאות ובנינו הר ענק ומושלג‬
‫באמצע מדבר.‬
‫יש לכם שתי משימות היום, רבותיי.‬
‫המשימה הראשונה שלכם‬ ‫היא לוודא שהאיש הזקן שנמצא איתכם‬
‫לא ייבהל.‬
‫או ייפגע. או יפחד. או יבכה.‬
‫משהו מצחיק?‬ ‫-כן.‬
‫מה מצחיק כל כך?‬ ‫-שום דבר.‬
‫המשימה השנייה היא ליהנות ככל האפשר!‬
‫כן!‬ ‫-כן.‬
‫לוגן! די-ג'יי! קדימה!‬
‫- פארק שלג -‬
‫כבר עשית את זה?‬ ‫-כן.‬
‫בסדר, תנהג.‬ ‫-אחת, שתיים, שלוש, סעו.‬
‫אם לא ניחשתם,‬ ‫דובאי היא לא מקום שמתקמצן על מותרות.‬
‫כמו במקום הזה,‬ ‫אחד מאתרי הסקי המקורים הגדולים בעולם.‬
‫אני חייב לומר‬ ‫שבחיים לא נהניתי ככה בשלג בקניון.‬
‫שוב!‬ ‫-כן!‬
‫משהו שאני אוהב לעשות‬ ‫כשאני במקום חדש ולא מוכר,‬
‫כשאני יודע שסצנת האוכל תהיה טובה,‬
‫הוא לצאת לסיור.‬
‫אני צריך הדרכה.‬
‫אז תביאו מדריך, אנשים. אין בזה בושה.‬
‫אז הנה ארווה אחמד,‬
‫שמנהלת חברת סיורי אוכל‬ ‫שנקראת "הרפתקאות המחבת",‬
‫והיא לוקחת אותי לסיור בשכונת אל ראס.‬
‫זה החלק האהוב עליי בדובאי,‬
‫כי זו עיר כל כך מהירה שמשתנה כל הזמן,‬
‫ולפעמים פשוט רוצים להתנתק.‬
‫כאן אפשר פשוט לשבת,‬ ‫לשתות כוס צ'אי ופשוט להתקיים.‬
‫זו השפית אל נאז.‬
‫היא מדרום איראן,‬
‫והיא שינתה את הנוף‬ ‫בנוגע לאחד הלחמים האהובים עליי בעיר.‬
‫הוא נקרא רגאג. אכלת פעם רגאג?‬ ‫-אני לא יודע.‬
‫מהמילה "רגה", שפירושה "דק מאוד".‬
‫אז זה כמו קרפ?‬ ‫-בדיוק. אבל אפילו דק יותר.‬
‫היא ממש חיממה את זה. אני מרגיש את זה מפה.‬
‫כן. ידי אזבסט, ידידי.‬
‫עכשיו זה כמו קנבס, אפשר להשתגע עם זה.‬
‫אני אוהבת עם ביצה.‬ ‫-כל דבר עם ביצה.‬
‫אבל יש גם תוספת מעודנת מאוד‬ ‫לרוב המנות שלנו כאן,‬
‫שהיא צ'יפס עומאן.‬
‫זה מהמדינה השכנה, עומאן.‬
‫יש בזה תבלינים.‬ ‫-כן.‬
‫טעם צ'ילי.‬
‫אז מוסיפים את זה,‬ ‫ואז מוסיפים רוטב דגים שנקרא מחיאווה.‬
‫בעצם, זה רוטב אנשובי משומר.‬
‫הנה.‬ ‫-וואו.‬
‫אנחנו נחצה את זה.‬ ‫-יופי.‬
‫זה עדיין ממש חם.‬
‫זה בסדר.‬ ‫-תראי אותך, ידי אזבסט.‬
‫ככה זה.‬
‫כשגדלים בבית הודי…‬ ‫-כן.‬
‫את רגילה לזה.‬ ‫-כן. הנה.‬
‫בסדר.‬
‫הצ'יפס הם כמו… זה מרכיב עיקרי.‬
‫אנחנו אוכלים אותם לא רק כחטיף,‬ ‫אלא מוסיפים אותם כמו תבלין.‬
‫בוא נטעם גם את התה שלה.‬
‫מתוק.‬ ‫-בסדר?‬
‫צריך רופא שיניים אחרי זה.‬
‫ככה כולם שותים צ'אי בדובאי.‬
‫עם קילו סוכר.‬
‫תודה. תודה, שפית אל נאז.‬ ‫-תודה. היה נעים להכיר. שוקרן.‬
‫אני יודעת שזאת תחנת הלחם השנייה,‬
‫אבל אני מתה על לחם.‬
‫שלום. סלאם עליכום.‬ ‫-סלאם עליכום.‬
‫תראה את זה.‬
‫הם מציגים את הכול בשבילנו.‬
‫הם אופים את כל הלחם הקבוע‬ ‫לקהילה ממעמד הפועלים,‬
‫כי יש פה הרבה גברים‬ ‫שהשאירו את המשפחות שלהם בבית,‬
‫את הנשים שלהם בארץ אחרת.‬
‫אז אלה המקומות הקהילתיים,‬
‫אבל אני אוהבת את הזעתר והגבינה.‬
‫זעתר וגבינה. לך על זה.‬ ‫-זעתר וגבינה. אני לוקח…‬
‫הטוסטים עם הגבינה של העולם, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫זאת התגובה הנכונה.‬
‫ארווה.‬
‫זה שילוב אלוהי כל כך.‬ ‫-נכון.‬
‫האפגנים משתמשים בזעתר מזרח תיכוני‬
‫יחד עם גבינה מעובדת מאוד.‬
‫זה פשוט… זה ממש מתאים לדובאי.‬
‫אבל מניסיונך, זה לא המקום שבו הקסם קורה?‬
‫כשמערבבים את הכול.‬
‫שאוסיף עוד חתיכה לתערובת?‬
‫כן. כן! תעשי את זה.‬
‫זה הרוטב החריף…‬ ‫-את כמו אקדוחנית.‬
‫בכל בית באיראן‬ ‫ובאיחוד האמירויות יש רוטב כזה.‬
‫מצוינות.‬
‫זה עיט לבן-ראש אמריקאי…‬ ‫-זה מיוצר בלואיזיאנה.‬
‫בחייך.‬
‫זה חמוץ יותר מאשר חריף.‬
‫זה נקרא פה "רוטב בז",‬ ‫לא "רוטב עיט לבן-ראש".‬
‫רוטב בז.‬
‫זה הרוטב שלנו עכשיו.‬
‫מגניב שיש לכם את זה.‬ ‫-כן.‬
‫מה שאמרת על הפועלים…‬
‫שומעים כל מיני דברים בבית.‬
‫אבל גם שמעתי,‬ ‫מאז שהגעתי לפה, שרוב הפועלים,‬
‫הם בחרו לעזוב את המדינות שלהם‬ ‫כי הם יכולים להרוויח פה יותר כסף‬
‫ולשלוח אותו הביתה.‬
‫אני יודעת שאבא שלי הגיע לדובאי‬ ‫כי הוא פשוט הרגיש‬
‫שיש פה הזדמנויות שלא היו לו בבית.‬
‫זה לא נכון לכולם,‬
‫אבל זאת ארץ ההזדמנויות בשביל הרבה אנשים.‬
‫בינתיים שני הלחמים היו מוצלחים,‬
‫אז אני מת לראות מה היא הכינה לקינוח.‬
‫הופתעתי כשארווה אמרה, "אתה יודע מה טעים?"‬
‫שוקולד מחלב גמלים.‬
‫בסדר, לא משהו שתרתי אחריו בחיי,‬ ‫אבל אנחנו פה.‬
‫אבל אני מוכן לטעום הכול.‬
‫אל תרד על זה עד שתטעם.‬ ‫-אני לא יורד על זה.‬
‫פשוט היו לי חוויות עם גמלים.‬ ‫-בבקשה.‬
‫לחלב גמלים יש טעם מעט מלוח.‬ ‫-כן.‬
‫והוא ממש יקר ערך.‬ ‫פרה תיתן לך בין 40 ל-60 ליטר חלב ביום.‬
‫נאקה תיתן לך‬ ‫בין שישה לשבעה ליטרים ביום, נכון?‬
‫אבל היא תתלונן על זה.‬
‫אין לי תגובה על הנאקות המסכנות.‬
‫הן ספינת המדבר.‬ ‫-אני מקניט את הגמלים.‬
‫בוא נטעם קודם אותו.‬ ‫-תודה.‬
‫בסדר.‬
‫את יודעת מה בא לי לומר?‬
‫ממש אפשר לטעום את הגמל.‬
‫אני צוחק.‬
‫שוקולד טעים מאוד.‬
‫אי אפשר לדעת שהוא נוצר מהאויב המושבע שלי.‬
‫זה הדבר הכי טוב שיצא מגמל אי פעם.‬
‫הערב נלך למסעדת אוסיאנו,‬
‫עם השף גרגואר במלון אטלנטיס פאלם.‬
‫אני מבין שיש נוף מגניב בזמן שאוכלים.‬
‫כששומעים על זה, זה נשמע קצת גימיקי,‬
‫אבל כשיושבים פה, זה ממש מהפנט.‬
‫לא נראה לי שראיתי פעם אקווריום‬
‫מלא בסוגים רבים כל כך‬ ‫של דגים, טריגונים וכרישים.‬
‫אכן. לפי האגדה, יש פה 65,000 חיות.‬
‫שישים וחמישה אלף חיות?‬
‫אגב, אקח את הקטן למתאבן‬
‫ואת הדג ההוא למנה העיקרית. ככה זה עובד?‬
‫אני אשלח מישהו.‬ ‫לא נוכל לעשות את זה, לצערי.‬
‫במובן מסוים, די מוזר לאכול דגים מול…‬
‫מול דגים.‬ ‫-מול החיות, כן.‬
‫אז קורה לפעמים, בזמן שמישהו אוכל דג,‬ ‫שדג אחר מסתכל וצועק, "אימא"?‬
‫עכשיו, תספר לי על עצמך. מאיפה אתה?‬
‫מצרפת. אני צרפתי, מבריטני, במערב צרפת.‬
‫כן.‬ ‫-מקום יפהפה, בהשראת האוקיינוס.‬
‫הוא גם שואב השראה מהבלתי צפוי.‬
‫ארוחת הערב שלנו מתחילה ביין,‬
‫שהוגש בדקנטר לצד נר כדי לחפש משקעים,‬
‫שזה מהודר, אבל לא חריג.‬
‫רק שהיין הזה נטול אלכוהול,‬ ‫כי זו מדינה מוסלמית, זוכרים?‬
‫וגם הנר לא שגרתי.‬
‫הנר הוא לא באמת נר, כפי שאתה רואה.‬
‫זה נר מכבד אווז.‬ ‫-וואו.‬
‫הסוג הכי טוב.‬
‫אכן, כן.‬
‫השעווה עשויה משוקולד לבן ומשומן ברווז.‬
‫שלום.‬
‫זה האויב הכי טוב שלי.‬
‫אני מת על זה, אבל אני תמיד משתדל‬ ‫שהאורח יסתכל על האוכל.‬
‫זו משימה קשה,‬ ‫כי הם רוצים לגנוב לך את ההצגה, לא?‬
‫אבל אני חייב לומר שזה טעים ביותר.‬
‫כריש!‬
‫אנחנו משתדלים לעורר רגשות. זה חשוב מאוד.‬
‫הרגש שאתה מעורר הוא אושר.‬
‫אכן, אבל זה יכול להיות פחד.‬
‫תכף יהיה פחד?‬
‫לא באמת פחד, יותר… הלא נודע.‬
‫טוב, אני מפחד מזה, אז…‬
‫אתה תראה את המנה הבאה.‬
‫בסדר, תיבת אוצר.‬
‫כולם מוכנים?‬
‫עכשיו תצטרך להכניס את היד…‬ ‫-מה?‬
‫בלי לדעת מה יש בפנים.‬
‫זה בסדר.‬
‫שלום.‬
‫וואו. אני שמח שלא נכנסתי חזק,‬
‫כי יש לי ניסיון עם החבר'ה האלה.‬
‫ריצ'רד…‬ ‫-זה הקטע.‬
‫הסיפור המלא הוא לא לדעת מה תמצא.‬ ‫-כן.‬
‫קיפוד ים, לא כולם אוהבים את זה.‬ ‫-אני אוהב.‬
‫ומאחר שהשף מגיש את קיפוד הים הזה‬ ‫עם מנגו, אצות, קוויאר פורל‬
‫וגלידת קימצ'י,‬ ‫אני חושב שגם אתם הייתם אוהבים.‬
‫זה קר, ו… וואו, איזו מנה מקסימה.‬
‫המנה הבאה שואבת השראה‬ ‫מהמרקים הקלאסיים והישנים של דרום צרפת.‬
‫אבל הפרזנטציה לקוחה לגמרי‬ ‫מדובאי של המאה ה-21.‬
‫נוצר מלח.‬ ‫-לא נגענו בדג.‬
‫אנחנו רק מפלטים אותו,‬ ‫שורפים אותו קצת כדי לשחרר את השמן,‬
‫ואז מוזגים עליו את הדבר הקסום הזה.‬
‫איך המלח הזה נוצר?‬
‫זה קסם. אני לא יכול לספר לך איך.‬ ‫-זה קסם.‬
‫זה מדהים. בחיים לא ראיתי את זה.‬
‫ומבחינת הטעמים, זה מרק בויאבז, בעיקרון.‬
‫אל תסתכלו, חבר'ה.‬
‫הלו? טד? אתה שומע אותי?‬
‫אני פה?‬
‫אני שומע אותך. אתה שומע אותי?‬
‫אני מנסה לשמוע…‬ ‫-הנה זה!‬
‫היי, פיל.‬ ‫-אני פשוט שמח לראות אותך.‬
‫כמה זמן אתה כבר נמצא בדובאי?‬ ‫-שבוע. היית פה פעם?‬
‫לא, בחיים לא.‬
‫יש בה עומק אמיתי של דמויות,‬
‫כלומר, אנשים מכל רחבי העולם.‬
‫יש אזור ישן בעיר,‬
‫עם שווקים ישנים, וזו גם עיר של העתיד.‬
‫כולל הבניין הכי גבוה בעולם, בורג' חליפה.‬
‫אתה יודע, המקום שבו טום קרוז…‬ ‫-נכון.‬
‫כן. ריצ'רד רצה שאצלם את הסצנה הזאת,‬
‫אבל בלי אמצעי הבטיחות שהוא קיבל.‬
‫אז אתה רואה את המפית הזאת.‬
‫הסיבה שאני מניח אותה על הברכיים‬ ‫היא ששלחו לי את זה.‬
‫אתה רואה את זה?‬ ‫-אלוהים, זאת צלחת קינוחים.‬
‫זאת צלחת קינוחים מלאה בכל מיני מאפים.‬
‫תראה את הדבר הזה. אין לי מושג מה יש פה.‬
‫נכון שזה מהמם?‬ ‫-וואו.‬
‫זה כמו קקי של דרדס.‬
‫או שמכניסים את זה לאף של תינוק‬ ‫כדי לשאוב נזלת, אולי.‬
‫היי! אני אטעם את זה. מוכן?‬
‫אלוהים.‬
‫זאת גלידה או בצק?‬
‫זה קרם מרשמלו נפלא עם פטל במרכז.‬
‫אלוהים.‬
‫מה אתה אכלת לארוחת ערב?‬
‫הלכנו למסעדת דגים ואכלתי עוף פיקאטה.‬
‫אתה נשמע כמו אבא שלי.‬
‫היינו הולכים למסעדת דגים.‬
‫טיילנו איתו בכל איטליה, נסענו לחוף אמלפי,‬
‫והוא היה שואל את המלצר,‬ ‫לא משנה איפה היינו,‬
‫"אפשר קציצת עגל?"‬
‫הייתי אומר, "אבא, אולי תטעם את הדברים‬
‫"שאיטליה נודעת בהם?"‬
‫"אני אוהב קציצות עגל." כאילו…‬
‫הם תמיד אמרו שאין להם.‬
‫בסוף הלכנו לאחת ממסעדות פירות הים‬ ‫הכי טובות בעולם,‬
‫בחוף אמלפי.‬
‫פירות ים. כתוב "פירות ים"‬ ‫באותיות גדולות בכל מקום במסעדה.‬
‫והמלצר ניגש, ועצרתי את הנשימה,‬
‫ואבא שלי אמר, "אפשר קציצת עגל?"‬
‫והתפוצצתי.‬
‫"למה אתה מתעקש…"‬
‫והמלצר אמר, "נוכל להכין לך את זה".‬
‫ואבא שלי אמר, "תודה".‬
‫ובחיים לא פקפקתי בו שוב.‬ ‫בגלל זה אנחנו אוהבים אותו.‬
‫כן. אתה תספר בדיחה. יש לך בדיחה?‬
‫כן, יש לי בדיחה.‬ ‫-אני מתרגש.‬
‫אז זוג מבוגר‬
‫הולך לבית של חברים לארוחת ערב.‬
‫ויש שם איש,‬
‫ואשתו הולכת לדבר עם הנשים,‬ ‫והוא מדבר עם חבריו הגברים המבוגרים.‬
‫והם מסתכלים עליו ואומרים,‬
‫"אתה נראה נפלא. אתה נראה ממש חד."‬
‫והוא אומר, "זה נכון.‬
‫"אני לוקח תרופה לזיכרון,‬
‫"והיא עושה פלאים."‬
‫ואחד הגברים אומר,‬
‫"וואו, זה יעזור לי. איך קוראים לתרופה?"‬
‫והוא אומר, "זה…‬
‫"אוי, זה…‬
‫"יש לזה ריח נהדר. אתה יודע…‬
‫"זה פרח, זה גבעול שיש עליו…‬
‫"קוצים והכול…"‬
‫האיש אומר, "ורד?" הוא אומר, "כן.‬
‫"ורד! איך קוראים לתרופה שאני לוקח?"‬
‫מושלם. אני חייב לומר לך,‬
‫וריאציה של זה היא הבדיחה‬ ‫שאבא שלי הכי אהב, והבדיחה הכי טובה שלו.‬
‫ברצינות, העובדה שפשוט חשבת‬ ‫לספר את הבדיחה הזאת,‬
‫זאת מחווה אמיתית אליו.‬
‫תהיה בריא.‬
‫טד, אני אוהב אותך כל כך. חלומות פז, חבר.‬
‫אחזור…‬ ‫-אפשר לראות את הפרצוף של אחיך?‬
‫כן. אני לא רוצה שיהיו לך סיוטים‬ ‫לפני השינה, אבל הנה הוא.‬
‫צעיר יותר.‬ ‫-הרבה יותר צעיר.‬
‫חתיך מאוד.‬ ‫-מספיק, טד.‬
‫היי, סעו לשלום.‬
‫תודה, חבר. אדיר. טד דנסון, חבר'ה.‬
‫- מסעדת אל חבב -‬
‫הערב נתאחד באל חבב,‬
‫אחת המסעדות הבודדות בדובאי‬
‫שבאמת מגישות אוכל אמיתי מהאמירויות.‬
‫יש!‬
‫ואני פוגש את כל החברים שהכרתי השבוע.‬
‫וגם עוד כמה חדשים,‬ ‫כמו אחותו של פיימן, סהר,‬
‫וטרבור ג'יימס, "דה פוד ריינג'ר",‬ ‫אם אתם מכירים את יוטיוב.‬
‫שמעתי שהמסעדה הזאת טובה מאוד.‬
‫שלום בסגנון האמירויות.‬ ‫-כן.‬
‫וגם נגיעה באף.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫אני לא בטוח שתעמוד בזה.‬ ‫-תראה את שלי.‬
‫הנה.‬
‫גם את עושה את זה?‬ ‫-לא.‬
‫אל תקרב את זה אליי.‬
‫אני לא יודע מה יש פה בכלל, אבל אני מתרגש.‬
‫זהו זה?‬
‫לא. זה המתאבן.‬
‫זה מגש לקבלת פנים.‬
‫פשוט מתכבדים?‬ ‫-וואו.‬
‫זה לא ייאמן. הכול פירות ים.‬
‫במה מתחילים?‬ ‫-בסרטנים. כן.‬
‫בידיים.‬
‫כן, בסדר. הבנתי.‬ ‫-כן.‬
‫צריך לצבוט.‬ ‫-יופי.‬
‫זה כיף. וטעים מאוד.‬
‫יש המון אוכל טעים.‬
‫לימון משומר. בית התה…‬ ‫-אני מתה על זה. כבר טעמת את זה?‬
‫כן, בבית התה הערבי.‬ ‫-כן.‬
‫ביום הראשון.‬
‫אם תישאר עוד עשרה ימים, לא תעזוב.‬
‫זה מה שקורה לכל מי שבא לדובאי.‬
‫"פשוט נישאר קצת ואז נעזוב."‬
‫ואז בום, עברו 20 שנה.‬
‫מה שיפה בדובאי הוא שהיסטורית,‬
‫זה מקום שבו כולם מתכנסים.‬
‫כן. בהחלט.‬ ‫זה המקום הכי טוב להיות בו מגזע מעורב.‬
‫כאילו, אם אתה ילד‬ ‫שלא יודע מאיפה הוא בעולם,‬
‫אתה תשתלב בקלות.‬
‫לגמרי.‬
‫נהניתי מכל רגע, באמת.‬
‫שוב, רושם ראשוני על דובאי, אם נוסעים בה,‬
‫אומרים, "אלוהים,‬ ‫תראו את כל הכסף שמוציאים על הבנייה".‬
‫אבל אם מתעמקים טיפה מתחת לפני השטח,‬ ‫פוגשים אנשים מקסימים.‬
‫ואני רק רוצה להודות לכם‬ ‫על כך שגרמתם לי להרגיש רצוי,‬
‫ועל הנדיבות ועל הכנסת האורחים שלכם,‬
‫ופשוט על האהבה שאני מרגיש,‬
‫לא כי זה אני, אלא כי אתם כאלה מטבעכם,‬
‫זה נחמד מאוד מצידכם ולא אשכח את זה.‬
‫אז אני מרים לחייכם כוס מים.‬
‫מרימים כוס מים. ככה עושים את זה בדובאי.‬
‫הנה.‬ ‫-דרך החלאל.‬
‫כן.‬
‫לא חשבתי שאסע לחופשה בדובאי‬
‫אחרי העצירה הזאת לפני חמש שנים.‬
‫זה קניון. בשביל מה אני צריך את זה?‬
‫זה מוכיח עד כמה רושם ראשוני יכול להטעות.‬
‫זה הלקח.‬
‫אי אפשר לדעת.‬
‫תרגום כתוביות: דניאלה מגדל‬