Det här är Atmosphere, bar och restaurang
på 122:a våningen i världens högsta byggnad, Burj Khalifa.
Det här är en av världens dyraste burgare.
Titta.
-Är allt det guld? -Ja, 24 karat.
Jag kan inte äta ostburgare utan det.
Smaklig måltid.
Jag måste visa er. Titta.
-Gud! -Nej.
Gud!
En glad och hungrig man
Reser över hav och land
Han försöker att förstå
Konsten med pasta, fläsk Kyckling och lamm
Han kör till dig
Han flyger till dig
Han sjunger för dig
Och dansar för dig
Han skrattar med dig
Och gråter för dig
-Han ber bara om en sak i gengäld -Nån som matar, nån…
Kan nån
Kan nån mata Phil?
Mata honom nu
Marhaba från Dubai.
Dubai, en glänsande metropol belägen vid den persiska vikens strand,
är Förenade arabemiratens största stad.
Jag var här med min son Ben när vi skulle göra Kapstaden-avsnittet.
Han jobbade på programmet då. Vi hade en mellanlandning här i Dubai.
Det var över 38 grader, så vad gör man?
Vi gick till köpcentret.
Världens största köpcenter.
Jag tänkte att det var Dubai.
Jag hade fel.
Bakom glansen finns en äldre, okänd del av staden
och jag vill utforska den.
Men oavsett om man är här eller i det Dubai som ser ut så här,
är man i en stad med stor invandrad befolkning.
Runt 85% av Dubais invånare har flyttat hit från andra länder,
så här finns fantastisk internationell mat.
Som på det här stället som drivs av tre bröder.
Varför skulle bröder vilja jobba ihop?
Mohammad, Wassim och Omar Orfali kommer från Syrien,
och de öppnade den bästa restaurangen i hela Mellanöstern och Afrika.
Det här är Orfali Bros.
-Mohammed! -Hej. Äntligen.
-Hej! -Hur mår du?
Trevligt att träffas. Hej, teamet!
Hej.
Idag har jag turen att Mohammad ska laga mat bara åt mig.
Dina bröder är här, men har du fler släktingar i Syrien?
-Några är i Syrien. -Åker du hem ibland?
-Tyvärr inte. -Det är en tufft där nu, va?
Ja. Jag lämnade Syrien 2005. Senast jag var där var 2009, tyvärr.
-Det är länge sen. -Nån gång åker vi.
Vi är från Aleppo, en av världens äldsta bebodda städer.
Ja.
Och komplexiteten i Aleppos kokkonst
kommer från så många lager av århundraden, människor,
ingredienser och kockar.
-Skål. -För Syrien och dig.
-Ja. -Tack.
Det är lite som vin.
Ros- och körsbärskombucha.
Redo?
-Om jag är redo? Ja. -Kanon.
Första smakbiten handlar om majs.
Tostadan är gjord av majsmjöl. Vi lagar dem här från grunden.
Det är det knapriga lagret majs.
Och krämen är gjord av majssaft.
Vi reducerar, emulgerar och gör kräm av den.
Jag gissar att Mexiko är inspirationen.
Hundra procent.
Hur kom ni fram till mexikansk mat från Syrien?
Jag har inte besökt Mexiko men läste om mexikansk mat.
Du måste åka dit.
Jag vill, men det är långt dit. Jag måste planera.
Det var långt hit för mig, men jag kom ändå.
Vi friterar majsens hår också.
-Sådär. -Jag har aldrig ätit majshår.
-Vacker närodlad majs. -Majs rakt igenom.
En tugga eller två?
I en tugga verkar svårt.
Det ljudet vill man höra. En knaprig, krämig explosion av majs.
Man får inte bara alla texturer utan även alla olika smaker.
Man inser plötsligt hur många smaker majs har.
Nästa…
En kaviarbulle fylld med smetana.
Smetana är rysk syrad grädde.
Detta är en av favoriterna sen vi öppnade.
Undrar varför. Det var en väldigt generös hög.
Ja. Det blir två tuggor.
Första tuggan tar man kaviaren.
Varsågod. Hela kaviaren.
Doppa sen i smetanan.
Jag har aldrig ätit så mycket kaviar i en tugga.
En tugga. Varsågod.
Jag har en till din bror.
Nej! Gillar du att jobba med dina bröder?
-Ärligt talat? -Ja.
-Ja och nej. -Ja och nej?
-Richard? -Richard.
Tur att han gillar dig. Jag ville inte ge dig den.
-Två tuggor. -Först kaviaren.
Och bullen i den andra.
-Vänta inte så länge. Ät. -Vänta inte så länge.
-Ja. -Tack för att du gav honom den.
Jag har väntat på att få säga det här: "Du får sparken."
Jag vill att han ska sluta på topp.
Vi kan fortsätta tills du säger stopp.
Det kan ta ett tag.
Festmåltiden fortsätter. Rökig aubergine med tahini med rostad röd paprika,
ätliga blommor och två sorters chili.
Sen möter Sichuan Syrien med dumplings med wagyukött.
Och en saltig éclair fylld med svampgrädde och toppad med kvitten
och prosciutto, då detta är ett muslimskt land,
av nötkött i stället för fläsk.
-En tugga? -En tugga.
Jag föredrar i en tugga.
Okej.
Vid det här laget, efter all den fantastiska maten,
var jag proppmätt.
Sen säger han: "Du, jag har en burgare också."
Jag tappade min förra burgare. Den här tappar jag inte.
Nu kör vi.
Handhackad wagyu, min hemliga sås, lite karamelliserad lök.
Jag vet inte. Bästa burgaren nånsin?
Ja, kanske.
-Var inte dum, Richard. -Okej.
Nu måste jag åka till Dubai varje gång jag vill ha en burgare.
Jag åt allt som Mohammad lagade och sen presenterar han sina bröder.
De är konditorerna.
-Är det de berömda bröderna? -Wassim är geniet.
-Är du ett geni? -Ja.
Nej.
-Och Omar. -Vad gör Omar?
Båda är konditorer.
Jag älskar att han sa: "Det här är min bror, geniet, och min andra bror."
Han är ett geni men inte han?
-Han är… -Han är Fredon?
Nej, han är ryggraden.
Se så fint de bröderna jobbar ihop. Såg du, Richard?
Se på den vackra franska bakelsen, men de har aldrig varit i Frankrike.
Vi har krispigt med karamelliserad mjölk.
Tack, kocken. Kockarna.
Den är från vår kultur. Choklad och surkörsbär.
-Titta! -Varsågod.
-Rispuddingen i mandarinform. -Som ett apelsinägg.
Var är pistaschnötterna ifrån?
Från Aleppo.
-De har en svart tårta med sesam och yuzu. -Tror du oss nu?
En hasselnötspralin i stil med den franska konditorn Pierre Hermé.
Mango.
Vi har nog aldrig ätit så många desserter.
Välkomna till min sista scen.
Nu när jag är uppvärmd är det dags att utforska gamla Dubai.
Och vilket bättre sätt att lära känna det
än att träffa nån som besökt alla världens länder?
Drew Binsky är nog världens största rese-Youtuber i sin ålder.
Han gör saker jag inte skulle drömma om ens när jag var i hans ålder.
Va?
Men jag får två till priset av en för hans kumpan Deanna är också här.
-Två judar och en filippinska. -Ja.
-En ny sitcom. -Ja.
Nämnde jag att de precis gift sig? Typ, precis-precis.
Välkommen till Dubai, Phil.
-Är det här er smekmånad? -Ja.
-Tack för att ni tillbringar den med mig. -Så gärna.
-Föreställde du dig din smekmånad så här? -Ja.
Hej, hur är det?
-Vad heter du? -Nihal.
Nihal, jag heter Phil.
-Drew. -Deanna. Trevligt.
Gillar du indiskt?
Jag älskar indiskt.
Jag med.
-Vad är det för nåt? -Det är paratha, va?
Det är lökparatha och det paratha med aloo methi.
-Som den godaste pannkakan nånsin. -Jag gillar det.
På kvällen är det lång kö och svårt att få ett bord.
Vi kom vid rätt tid.
-Nu smakar jag. -Gör du så.
-Vänta lite. -Viktigt ögonblick.
Han log direkt. Vad tycks? Lite kryddigt, va?
-Så himla gott. -Kryddigt!
Drew påminner mig om att jag borde ha börjat resa tidigare.
Ni är fortfarande unga men har redan besökt världens alla länder.
-Vartenda. -Hur många?
197 stycken.
-Ja. -Jag hinner inte besöka 197 länder.
Jo, det kan du.
De är det jag försöker förmedla. Res medan ni är unga.
-Resor är den bästa utbildningen. -Ja!
-Det säger jag alltid. -Så är det.
-Jag kan tilläga en sak. -Gör så.
Om man kan resa med nån tror jag att man kan göra vad som helst.
Jag trodde du skulle säga: "Om man kan resa med nån
kan man leva med dem."
Monica och jag åkte till Europa när vi dejtat i tre månader.
Det satte förhållandet på prov.
För när i livet tillbringar man mer tid ihop än när man reser?
Man ser de fina och fula sidorna.
Monica ser mest de fula.
Vi ska till… Vart ska vi?
-Till tebutiken. Det är afghanskt tehus. -Ett arabiskt tehus.
-Ja. -Du glömde vilket land du är i.
Tehuset ligger i stadsdelen Bastakiya.
Inte Buster Keaton.
Jag vet att det är gamla Dubai, men jag väntade mig jättegammalt.
-Typ tusentals år gammalt. -Nej.
-För här finns en historia. -Ja.
Så när vi säger "gamla Dubai" menar vi typ 50, 60 år sen?
Ja, 70- och 80-tal.
Det finns en bäck här där Dubai först grundades.
Många köpmän kom dit.
Oljeindustrin ledde till alla skyskrapor.
Har de olja här?
Innan det byggdes fanns det bara tält i öknen.
Precis.
Jag vågar påstå att de kommit en bit sen tält i öknen.
-Där är det. -Tehuset.
-Det arabiska tehuset. -Ja.
Närmare en kamel än så här vill jag inte…
Jag vill visa dig det för det känns mer äkta.
-Det gör det. -Vi har beställt en massa mat, te…
De specialiserar sig på te.
Har ni en favorit från alla era resor?
Vi älskar Iran.
-Gör ni? -Jag tänkte precis säga det.
-Det är gästfriheten. -Ja?
I Mellanöstern är folk så otroligt vänliga.
Jag märker det.
Ursäkta. Här har ni brödet.
-Det ser gott ut. -Ja.
Ljuvligt bröd, och här är salladen.
Jag gillar sallad.
Titta. Machboos med lammlägg.
Salona med kyckling. Jag älskar rätternas namn.
Är det lamm?
-Då smakar vi. -Ja.
-Skål. -Gruppskål.
Gud. Så mört.
Ägarna Rania och Ali tittar förbi för att se till att vi gör rätt.
-Vad provade ni? -Citrontikkan?
Fantastisk.
En unik rätt i den här delen av världen.
Marinerad i svart citron.
En svart citron?
-En torkad. -Jag har aldrig sett en.
Klämmer man den?
Eller äter den.
-Kan man? -Så klart.
Hade du inte sagt att man kan hade jag aldrig vågat
men det är jättegott.
Nu måste du prova riset. Showens stjärna.
-Okej. -Varsågod.
Vi har en ny stjärna, Richard.
Det har jag väntat på.
Det är Alis mammas recept.
Då och då får hon smaka lite av maten
så att hon kan avgöra om den håller måttet.
-Är hon hård? -Lite grann.
Då provar jag.
Var har du din mamma?
-Vad heter hon? -Mariyam.
Mariyam.
Välkomna till världens sämsta uppföljare: Schlemiel av Arabien 2.
Jag har inte vant mig än.
Kameler…
Det är mycket värre för mig än för dig.
Jag åkte ända ut i öknen, så medan vi är här
kan vi lika gärna göra nåt annat jag är rädd för: falkjakt.
Hej, min vän.
Det här är Mohammed från Nara Desert Escapes
och han ska lära mig ett och annat om fågeln med en lång, vass näbb och klor.
Det här är pilgrimsfalken Ghost.
-De är en symbol för landet. -Jättevacker.
Han är världens snabbaste djur.
De kan dyka i 389 kilometer i timmen, ungefär 242 miles i timmen.
Ska han flyga nu?
Ja, och sen landar han på din hand.
-Säker? -Inshallah. Vi försöker.
Okej.
Beduinerna i öknen bestämde sig för att fånga och lära upp dem.
"De jagar och ger oss mat."
-Stick in vänster han. -Lite nervöst.
Nej. Håll hårt i den här.
-Håll den hårt? -Ja.
Wow!
Han typ: "Jag kom, gjorde vad jag skulle… Var är maten?"
Jag tycker precis likadant. Jag är också hungrig.
Där fick du.
Det var kul att träffa falken Ghost.
Han klöste inte ut mina ögon. Han var väluppfostrad.
Men programmet heter inte Somebody Feed Falcon.
Vi förtjänar också lite köttbitar.
Men vi ska göra som man gjort här i tusentals år.
Förutom aluminiumfolien.
Hej.
En typisk arabisk madfoon med lamm.
Och här har ni en sås. Här har ni brödet.
-Tack. -Tack.
Ja! Han sa åt oss att göra så här, va?
-Ja. -Ta en nypa så här.
-Och det här är sås? -Precis.
Gott?
-Det är starkt. -Ja.
-Är det här beduinsk mat? -Ja.
Jättegott.
Det här hamnar högt på min lista över unika upplevelser.
Ja.
Vi befinner oss i en oas runt en timme utanför Dubai
men vi kunde lika gärna vara i vildmarken. Det är vi.
Ja.
Skönt att de har en stol med kuddar i vildmarken.
Om man gillar hemlagat måste man besöka det här stället i Dubai.
Det är värt resan.
Det här är Bait Maryam, som betyder "Maryams hus".
Det här är Salam Dakkak och hennes dotter Nada.
Maryam var Salams mamma.
-Hallå! Hej. -Hallå!
Salam lagar palestinsk-jordansk mat som hon växte upp med.
-Välkommen. -Tack.
Kul att ha dig här.
Jag läste precis att du utsetts till årets kvinnliga kock.
Ja.
Och restaurangen är tillägnad din mamma?
Ja. Och gardinerna är för henne.
-Var det hennes gardiner? -Ja.
-Det skulle känna som hemma? -Exakt.
Jag känner att hon är med mig.
Hon säger alltid att när hon rör i grytan så är det egentligen Maryam som gör det.
Vad rart.
Inte för att det är vår mat, men man känner en energi när man smakar.
Även om man inte är från Mellanöstern så känner man den. Man känner sig hemma.
-Araber är kända för sina kryddor. -Ja.
Vi har en speciell rätt åt dig idag.
Den kallas kibbeh niyeh, vilket är rått kött.
Hon är från byn Tarshiha.
Tarshiha är väldigt välkänt för sitt råa kött.
Vi vill ge dig det.
Jag måste nämna att mina föräldrar kom från Tyskland.
När vi var små så rullade mamma rå nötfärs…
-Okej. -…med lite salt.
I en skål. Det var mitt mellanmål.
-Så jag åt redan kibbeh niyeh. -Oj. Okej.
Men detta verkar lite mer sofistikerat än mammas köttfärs.
-Vi tvättar bulgurn. -Ja.
Sen tar man bort allt vatten
och tillsätter kryddor som kummin, murdiqush…
-Murdiqush? -Ja.
Det var nytt för mig. Har det ett engelskt namn?
-Det är typ "megram". -Mejram.
-Ja! Precis. Du har rätt. -Wow!
Inte illa, Phil.
Det är en kryddblandning för kibbehn.
Speciellt för kibbeh. Många blandade kryddor.
-Olika kryddor? -Ja.
Kryddnejlika. Inte för mycket. Lite.
Och kanel.
Just det.
Sen gör vi så här.
När jag läste att det här är levantinsk mat…
-Ja. -Hela området?
-Ja. -Vad är det för kött?
Det är lamm.
Den speciella delen från benet, inuti benet.
Man maler det väldigt fint i maskinen.
Hon undervisade i matlagning och flyttade till USA och tillbaka hit.
Hon tog mest hand om oss.
Sen tyckte vi att det var dags att hon gör nåt hon älskar.
"Jag vill ha en restaurang."
Det här är min dröm.
-Se så vackert. -Hon ger dig en smakbit.
-Wow. -Jag visar dig hur man gör.
Man måste äta på rätt sätt för att känna alla smaker.
Ta brödet bredvid dig.
-Ta även härifrån. -Det, det och det.
-Jag gör som ni säger. -Ja.
-Gillar du lök? -Ja.
Okej, bra.
-I en tugga? -Ja.
Varsågod. Så gott.
Jag vet inte vad som hände men när jag satte tänderna i den…
Vart för den dig?
Vissa ögonblick förflyttar en.
Jag menar inte bara till ett annat land, som Dubai.
Jag menar till en annan tid och plats och människa.
Jag måste berätta en sak. Det är så galet.
-Jag känner mig känslosam. -Ja.
Du får mig att gråta.
Jag minns mamma varje gång jag lagar det.
-Jag vet inte om det är för historien… -Jag varnade dig.
Men… Jag tror inte det bara är därför.
Det är så galet att känna en känsla genom mat.
-Jag sa ju det. -Ja.
Det är magiskt.
Jag lägger hjärta och kärlek i maten.
Jag tänkte säga det men var rädd det skulle låta överdrivet.
-Jag fattar. -Förstår du?
Är det inte otroligt att mat kan ha sån effekt?
Det är nog det jag älskar mest med mat. Det händer inte alltid.
Vissa rätter är utsökta, och det räcker.
Det är poängen. "Det är jättegott. Smaka."
Nu snackar vi om en annan dimension.
Jag önskar min fru var här. Det är vår bröllopsdag.
-Verkligen? -Du borde ha tagit med henne.
-Det borde jag. Jag kommer tillbaka. -Ja.
-Lova att besöka mig. -Givetvis.
Bara om du gillar maten.
En dag kommer du att säga: "Phil nu igen?"
-Nej. Aldrig. -"Det är för ofta!"
Vi råkade åka till Dubai under Ramadans sista dagar.
Ramadan är en högtid där man i 30 dagar fastar från soluppgång till solnedgång.
När man varje kväll bryter fastan kallas iftar.
På gatorna i gamla Dubai under Ramadan
samlas tusentals för att bryta fastan tillsammans.
Jag har tur nog att få vara med.
Jag ska träffa Drew och Deanna samt Peyman Al Awadhi,
som är en grym matbloggare.
Sen ska jag träffa alla de här herrarna.
Hur är det?
Hej, min vän.
Trevligt att träffas.
-Hej. -Hej.
-Hur coolt är det här? -Är du okej?
-Jag är okej. -Behöver du mer plats?
Nej, jag har gott om plats.
Min rygg och mina ben är bara inte lika bra som dina.
-Men du… -Se hur jag sitter.
Du har säkert tränat hela livet.
Hur många är här ikväll?
Runt tre till fyra tusen personer samlas varje dag.
Här på gatorna jag gick igenom? Det är känslosamt.
-Och alla äter samma sak? -Ja.
En apelsin, dadlar. Är det soppa?
Det är särskilt från södra Indien.
Det kallas kanji.
Kanji? Det känner jag till.
Det är risgröt.
Är alla här indier?
-Det är blandat. -Blandat?
Vi har indier, pakistanier, bangladeshier.
Och vad är det i påsen?
Det är lite snacks.
-Snacks? -Ja.
-Snacks gillar vi. -Bara snacks.
Han pratar i telefon.
-Vem ringer vid en så viktig tidpunkt? -Min son frågar om det är dags.
Där är utropet.
Nu kan vi bryta fastan.
Det är synkroniserat också. Alla moskéer bör boneutrop samtidigt.
Därför hör man… Det är inte ekon.
-Vad härligt. -Gåshud.
-Vi bryter fastan med dadlarna. -Alla börjar med en dadel?
Anledningen till det är att det var så profeten Muhammed bröt sin fasta.
Vad häftigt.
Det är nåt med att äta tillsammans. Det är så magiskt.
Det känns som om jag är del av nåt jättestort.
Och om man tänker på att alla moskéer i landet gör samma sak,
så snackar vi om miljontals människor som äter samma sak.
-I världen. -Ja.
-Ursäkta min fråga. -Visst.
När jag hörde böneutropet så stannade ingen för att be.
Varför då?
Precis. Mycket bra fråga.
Vanligtvis är böneutrop för bön
men för oss är det här tecknet på att man kan bryta fastan.
Uppmaningen att äta?
Det kommer ett utrop till om en kvart och då kommer du se alla gå för att be.
Jag förstår.
Berätta om er själva. Vad jobbar ni med och hur är livet i Dubai?
Jag har varit i Dubai i fyra år. Jag jobbar med kemikalietillverkning.
-Kemikalietillverkning? -Ja.
Hur länge har du bott här?
Jag är född och uppvuxen här.
Jag är en av de 12 procenten.
Så majoriteten av de som bor i Dubai kommer nån annanstans ifrån?
-Ja. -Inte sant?
Landet har vuxit så snabbt att vi inte kan föröka oss snabbt nog,
så vi måste importera allt.
Behöver du tips?
Går de till moskén för att be?
Gick de?
-Den ena efter den andra. -Gå ni också.
Ni ska inte hamna i onåd. Där kom det.
-Vi hinner. -Gör ni?
-Kul att ses. -Shukran.
Okej, tack. Trevligt att träffas.
-Angenämt. -Det var ett nöje att bryta fasta med dig.
Nöjet var mitt.
-Okej. -Det var kul att se dig.
Hej då, Phil.
Jag behöver hjälp att resa mig.
God eftermiddag, mina herrar.
Vi har till stor kostnad byggt ett stort berg med snö
mitt i en öken.
Idag har ni två uppgifter:
Den första är att se till att den gamle gubben ni har med er
inte blir rädd, gör sig illa, blir orolig eller gråter.
-Tycker du nåt är roligt? -Ja.
-Var är det som är så roligt? -Inget.
Den andra uppgiften är att ha så kul som möjligt!
-Ja! -Ja.
Logan! DJ! Nu kör vi!
-Har ni gjort det här förut? -Ja.
-Okej, du kör. -Ett, två, tre, kör.
Om du inte redan märkt det snålar inte Dubai med utsvävningarna.
Som den här, en av världens största inomhusskidbackar.
Roligare än så har jag inte haft i snön på ett köpcenter.
-Igen! -Ja!
Nåt jag älskar att göra när jag är på en okänd plats
och jag vet att maten där är bra är att ta en rundtur.
Jag behöver vägledning. Det är ingen skam i att fråga en guide.
Det här är Arva Ahmed som driver Frying Pan Adventures
och hon visar mig runt i stadsdelen Al Ras.
Det är min favoritdel av Dubai för det är en så jäktig stad
och ibland vill man slappna av.
Här kan man slå sig ner, ta en kopp chai och bara vara.
Det här är kock Al Naz.
Hon är från södra Iran
och hon har revolutionerat ett av mina favoritbröd i staden.
Det heter ragag. Har du provat? Det kommer från "raga" som betyder tunn.
-Som en crêpe? -Precis. Men ännu tunnare.
-Plattan är het. Jag känner det härifrån. -Ja. Händer av asbest, min vän.
Det är som din målarduk, du kan göra vad du vill med den.
-Jag älskar ägg. -Ägg är alltid gott.
Men det finns ett mycket elegant tillskott till de flesta rätter här
och det är Chips Oman.
Det är från grannlandet Oman.
-Är kryddiga? -Ja.
Chilismak.
Vi tillsätter det och sen en fisksås som heter mehyawa.
Typ en sås med konserverade sardeller.
-Så där. -Wow.
-Vi delar den på mitten. -Okej.
Den är skållhet!
-Det är okej. -Du har händer av asbest.
Så är det.
-Växer man upp i ett indiskt hem… -Så vänjer man sig?
Okej.
Chipsen är typ huvudingrediensen.
De är inte bara snacks utan används även som krydda.
Vi smakar på hennes te också.
-Söt! -Okej.
Man behöver en tandläkare efteråt.
Så här dricker alla i Dubai sitt chai.
Fyra liter socker.
-Tack. Sepas, kock Al Naz. -Tack. Trevligt att träffas.
Jag vet att det är bröd igen, men jag bara älskar bröd.
-Hej. Salaam-Alaikum. -Salaam-Alaikum.
Titta här. De har ställt fram allt åt oss.
De här killarna bakar det vanliga brödet åt arbetarklassen här.
Det är många män här som lämnat familjerna i hemlandet.
Deras fruar är i ett annat land.
De har de här gemensamma platserna, men det jag älskar är med za'atar och ost.
-Za'atar och ost. Kör hårt. -Za'atar och ost. Jag tar en…
-Internationell grillad ostmacka, typ? -Ja.
Det är rätt reaktion.
Arva.
-En gudomlig blandning. -Ja.
Afghaner som använder za'atar från Mellanöstern och smältost…
Det är bara gudomligt.
Är det inte alltid då det blir magiskt? När man korspollinerar allt.
-Ska jag lägga till lite pollinering till? -Ja.
Ja! Gör det.
-Det är heta såsen… -Du bara trollar fram den.
Alla emiratisk-iranska hushåll har det märket.
"Excellence."
-Den har en amerikansk havshörn… -Den tillverkas i Louisiana.
Seriöst?
Mer som vinäger än stark.
Vi säger inte Bald Eagle-sås, vi kallar den falksås.
Falksås.
Det är vår sås nu.
-Vad häftigt att ni har den. -Ja.
Det du sa om arbetarna… Vi hör allt möjligt där hemma.
Men har jag också hört att de flesta arbetarna
har valt att lämna sina hemländer för att de kan tjäna mer pengar här
och skicka hem dem.
Pappa kom till Dubai för han kände
att här fanns en chans han inte hade där hemma.
Jag talar inte för alla
men det var och är möjligheternas land för många.
Full pott med brödet, så jag vill se vad hon tänker för dessert.
Så jag blev förvånad när hon sa…
Kamelmjölkchoklad.
Okej, det är inget jag nånsin letat efter, men nu står vi här.
Jag är villig att prova allt.
-Dissa det inte förrän du har provat. -Nejdå.
Jag har bara haft erfarenheter av kameler…
Sådär.
-Kamelmjölk är lite salt. -Ja.
Och den är dyrbar. Kor ger 40, 50, 60 liter om dagen.
Kameler ger sex till sju liter om dagen.
Men klagar ändå.
Jag tänker inte kommentera kamelerna.
-De är öknens skepp. -Jag retar dem.
-Vi provar den först. -Tack.
Okej.
Vet du vad jag vill säga?
Man smakar verkligen kamelen.
Jag skojar.
Väldigt god choklad.
Man skulle aldrig ana att den gjorts av min ärkefiende.
Det är det bästa en kamel nånsin gjort.
Ikväll ska vi till Ossiano med kock Gregoire på Atlantis Palm Hotel.
Tydligen är där nåt att titta på medan man äter.
Det låter lite som ett jippo
men när man sitter här är det så förtrollande.
Jag vet inte om jag sett ett akvarium
fyllt med så många arter av fisk, rockor och hajar.
Sannerligen. Det sägs innehålla 65 000 djur.
Sextiofem tusen?
Jag tar den lilla som aptitretare
och den där för huvudrätten. Funkar det så?
Jag skickar en kille. Tyvärr får vi inte det.
På ett sätt är det konstigt att äta fisk framför…
-Framför fisk. -Ja.
Har det nånsin hänt att nån ätit fisk och en annan fisk sett det och: "Mamma!"
Berätta om dig. Var är du ifrån?
Frankrike. Jag är fransman, från Bretagne i västra Frankrike.
-Ja. -En vacker plats som inspireras av havet.
Han inspireras även av det oväntade.
Middagen börjar med vin som dekanteras med ett ljus för att upptäcka sediment.
Tjusigt men inte ovanligt.
Förutom att vinet är alkoholfritt. Muslimskt land, om ni minns?
Sen var det ljuset.
Ljuset är inget ljus, som du ser.
Det är ett gåsleverljus.
-Wow! Bästa sortens ljus. -Absolut.
Stearinet är gjort av vit choklad och ankfett.
Hejsan.
Det är min bästa fiende.
Jag älskar det men försöker få gästerna att titta på maten.
Det är svårt, för de vill visst överglänsa er.
Men jag måste säga att det är jättegott.
Haj!
Vi försöker framkalla känslor. Det är viktigt.
Känslan du framkallar är lycka.
Ja, men det kan vara rädsla.
-Kommer rädslan? -Inte riktigt rädsla, snarare det okända.
Okej, fast jag är rädd för det, så…
Nu får du nästa rätt.
Okej, en skattkista.
Är alla redo?
-Nu måste du föra ner handen… -Va?
-Utan att veta vad som är däri. -Okej.
Hallå.
Wow. Tur att jag var försiktig.
Jag har haft med dem att göra förr.
-Richard… -Det är därför.
Det handlar om att inte veta vad man kommer att hitta.
-Inte alla gillar sjöborre. -Jag gör det.
Och eftersom han kombinerar den med mango, sjögräs, forellkaviar
och kimchi-glass tror jag även ni skulle gilla den.
Så kallt och… Jösses, vad gott.
Nästa rätt är inspirerad av södra Frankrikes klassiska soppor.
Men presentationen är från 2000-talets Dubai.
-Saltkristaller bildas. -Fisken har inte rörts.
Vi filéar den, bränner den lite för att släppa fri oljan
och sen häller vi magiska saker på den.
Hur bildades saltet?
-Det är magi. -Det är det.
Otroligt. Det har jag aldrig sett.
Och smakmässigt är det stort sett bouillabaisse.
Blunda, hörni.
Hallå? Ted? Hör du mig?
Är jag här?
Jag hör dig. Hör du mig?
-Jag försöker höra… -Där är du!
-Hej, Phil. -Jag är bara glad att se dig.
-Hur länge har du varit i Dubai? -En vecka. Har du varit här?
Nej, aldrig.
Den har ett riktigt djup av karaktärer, alltså personer från hela världen.
Det finns en gammal del av staden
med gamla marknader, men samtidigt är det som en stad från framtiden.
Och de har världens högsta byggnad Burj Khalifa.
-Du vet, där Tom Cruise… -Ja.
Richard ville att jag skulle göra den scenen.
Fast utan säkerhetslinorna.
Ser du den här servetten?
Jag lägger den i knät för att de skickade upp det här.
-Ser du? -Gud, det är en desserttallrik.
Det är en full desserttallrik med all världens bakelser.
Kolla på den här! Jag har ingen aning om vad det är.
-Är den inte läcker? -Wow.
Det är som smurfbajs.
Eller en sån man suger ut slem ur barns näsor med.
Hallå! Nu provar jag den. Redo?
Herregud!
Är det glass eller bakverk?
Typ som marshmallowkräm med hallonsmak i mitten.
Jösses!
Vad åt du till middag ikväll?
Vi gick till en fiskrestaurang och jag tog kycklingpiccata.
Du låter som min pappa.
Vi gick till fiskrestaurangen,
tog med honom till hela Italien, Amalfikusten,
och var vi än var frågade han servitören: "Har ni kalvkotlett?"
"Pappa, varför provar du inte det Italien är känt för?"
"Jag gillar kalvkotlett."
De hade aldrig det.
Till slit åker vi till en av världens bästa fiskrestauranger
på Amalfikusten.
Det står fisk och skaldjur med stora bokstäver i hela restaurangen.
Servitören kommer fram, jag håller andan
och pappa säger: "Har ni kalvkotlett?"
Jag exploderar!
"Varför envisas du om att…"
Och servitören svarar: "Det kan vi ordna."
Och pappa bara… "Tackar."
Jag ifrågasatte honom aldrig igen. Därför vi älskar honom.
Du skulle dra ett skämt?
-Jag har ett skämt. -Jag väntar spänt.
Ett gammalt par går på middag hos några vänner.
Det är några herrar där.
Hans fru går för att prata med damerna, han pratar med de gamla herrarna.
De tittar på honom och säger:
"Du ser kry ut. Du verkar riktigt skärpt."
"Det är jag", svarar han. "Jag tar en medicin för minnet
och den fungerar som ett mirakel."
En av herrarna säger: "Den skulle jag behöva. Vad heter den?"
Han svarar: "Den heter…
Oj, den heter…
Den luktar underbar. Den är, ni vet…
Det är en blomma, en stjälk som har…
törnen och alla…"
"Ros?", frågar en. "Ja. Rosa! Vad heter medicinen jag tar?"
Perfekt. Jag måste berätta
att en variation på det skämtet är min pappas favoritskämt.
Att du tänkte på just det skämtet
är en riktig hyllning till honom.
Gud välsigne dig.
Ted, jag älskar dig så mycket. Sov gott, min vän.
-Jag… -Får jag se din bror?
Jag vill inte att du ska få mardrömmar, men okej.
-Yngre. -Så mycket yngre.
-Väldigt stilig. Hej. -Det räcker, Ted.
Res försiktigt, hörni.
Tack, min vän. Kanon. Ted Danson, allihopa!
Kvällens återföreningsmåltid äts på Al Qbabh, en av få restauranger i Dubai
som faktiskt serverar äkta emiratisk mat.
Hurra!
Jag ska träffa alla vänner jag fått under veckan.
Och några nya, som Peymans syster Sahar
och Trevor James, "The Food Ranger" om du hänger på YouTube.
Det här stället sägs vara bra.
-Hej på emiratvis. -Ja.
Man rör näsor.
-Gör man? -Ja.
-Jag vet inte om du klarar min. -Kolla på min.
Jättebra.
-Gör du också så? -Nej.
"Håll den borta från mig."
Jag vet inte vad det är men jag är sugen.
Är det allt?
Nej. Det är aptitretaren.
Välkomstbrickan.
Hugger vi bara in? Otroligt. Bara fisk och skaldjur.
-Vad börjar man med? -Räkorna.
Med händerna.
-Jaså? Okej. Jag fattar. -Ja.
-Du måste nypa. -Bra.
Det är kul. Och jättegott.
Det är så mycket god mat.
-Konserverad citron. -Jag älskar det. Har du provat det?
-Ja, på arabiska tehuset. -Ja.
Första dagen.
Stannar du här i tio dagar till åker du inte hem.
Så blir det med alla som besöker Dubai.
"Vi stannar ett tag, sen åker vi." Och vips har det gått 20 år.
Historiskt sett har Dubai varit en plats där alla typ samlas.
Absolut. Det är bästa platsen för folk med blandad härkomst.
Typ för personer som inte riktigt vet var de är ifrån.
-Här passar de in. -Absolut.
Jag älskade varje sekund.
Ett första intryck av Dubai om man kör igenom staden
skulle vara: "Titta på pengarna de lägger på byggnader."
Men precis under ytan finns fantastiska människor.
Jag vill tacka er för att ni välkomnade mig
och för er generositet, gästvänlighet och kärleken jag känner.
Inte för att jag är jag, utan för att ni är så på riktigt.
Så fint. Jag glömmer det aldrig. Så jag höjer ett glas vatten i er ära.
Höj ett glas vatten. Så gör vi i Dubai.
-Sådär! -Då är det halal.
Ja.
Jag trodde aldrig att jag skulle åka till Dubai på semester
efter att ha mellanlandat där för fem år sen.
"Vad ska jag med ett köpcentrum till?"
Det visar hur fel första intryck kan ha.
Det är läxan.
Man vet aldrig.
Undertexter: Rasmus Edlund