Når du hører ordet "massage,"
tænker du nok ikke på det her.
-Hallo. -Goddag.
-Hej, jeg hedder Phil. -Ja, Phil, i dag er det knivmassage.
-Knivmassage? -Ja.
Det er bare en kniv. Tag det roligt.
Roligt? Skal jeg lægge mig her, så slår du mig med dem?
Ja.
Det skal nok gå.
Hun er så begejstret.
Dumme Richard.
-Er det kniven? -Ja.
-Er det? -Ja.
-Slapper du af? -Jeg prøver at slappe af.
Hvorfor bruger vi knive?
De to knive repræsenterer den positive og den negative energi.
Hvad med skarpere knive?
Hold mund, Richard.
I begyndelsen, mange kunder, er bange for knive.
-Bange for knive. Det lyder fornuftigt. -De troede, den var skarp.
Ja, hvis de var skarpe, ville jeg have været mere stille.
Jeg bør vel beskrive det for folket.
Det føles, som om du bliver slået med ting.
En glad, sulten mand
Rejser over hav og land
Han prøver at forstå
Kunsten bag pasta, svinekød, kylling og lam
Han vil køre til dig
Han vil flyve til dig
Han vil synge for dig
Og han vil danse for dig
Han vil grine med dig
Og han vil græde for dig
Han beder kun om én ting til gengæld
Kan nogen
Give Phil noget at spise?
Giv ham nu noget at spise
Velkommen til Taipei, Taiwan.
Jeg var her første gang for fem år siden.
Jeg skulle være i juryen i en international tv-festival
med min ven, Melvin Mar, en fin producer,
og vi havde en vidunderlig tid her.
Jeg vil aldrig glemme det.
Beliggende i Det Sydkinesiske Hav
har Taiwan altid været et sted, andre vil kontrollere.
Portugal, Holland og Japan har alle øvet indflydelse på det.
I dag gør Kina krav på den frodige, bjergrige ø som sin egen.
Men her i Taipei, den blomstrende hovedstad i Taiwan,
vil folk hellere tale om de mange ting, dette land har at byde på.
De spændinger, du har hørt om, er ikke synlige i hverdagen.
Dette er en stor by, et stort kulturelt
og økonomisk knudepunkt.
Taipei er måske ikke det første sted, man tænker på,
i denne del af verden,
men jeg kender en god grund til, at det bør gøre det.
Deres streetfood.
Jeg besøger Xinzhuang Temple Market med en ekspert.
Charlene Yang, som du måske kender som Taipei Eater på Instagram.
Jeg er også en "Taipei-spiser". Dette område hedder?
Hele området hedder Dadaocheng.
Det begyndte i 1800-tallet.
I en tid, hvor folk importerede ris, korn og te under Qing-dynastiet.
Og boden her er fantastisk.
Jeg ved ikke, om du har smagt svineskank før.
Normalt steger vi det i sojasovs,
men her bruger de en klar bouillon.
Jeg troede ikke, vi ville begynde med svineskank, men sådan går det.
Dette sted hedder…
-Den tager du dig af. -Okay.
-Ja. -Det er meget. Er det til en?
En skål er fint.
Så vi deler.
-Tak. -Ja.
Det er sådan, man siger "tak."
Ja, det vigtigste ord på alle sprog.
Den første bid… Skal det være nudlerne, suppen…
Kødet.
Nu sker det.
-Du skal dyppe den med saucen. -Jeg dypper som dig.
Ja.
Godt, ikke?
Svineskank suppe er lækkert. Hvorfor mon?
Svinekød.
Mange piger kan lide at spise det, fordi det har meget kollagen.
Vil det fjerne alle mine rynker?
Forhåbentlig.
-Et mirakelmiddel? -Klart.
Jeg forstår. Er du født i Taipei?
Født og opvokset i Taiwan, og flyttede så til USA.
-Ja. -Hvor i USA?
-Jeg var i Kentucky det første år. -Hvad?
Jeg skulle lære engelsk.
-Var der mange fra Taiwan der? -Ikke i Kentucky.
At komme til et sted, hvor der ikke er asiater,
var meget interessant.
Dernæst tager Charlene mig til et af Taipeis største hits.
Dette kaldes sort peberkage.
Det lyder ikke af meget.
Men det er det.
Sort peberkage er ikke en kage lavet af sort peber.
Det er en svinekødsbolle.
Den er lavet af frisk, hjemmelavet dej.
De putter en blanding af svin og spidskål i.
Drysser dem med sesamfrø.
Sætter den på indersiden af ovnen.
Det bliver supervarmt.
Tak.
De er lige kommet ud.
-Ja. -Jeg kan næsten ikke røre dem.
-Ja. -Stadig så varmt.
-Forsigtig. -Er du klar?
Man tager en bid af den.
Okay.
Og du brænder dig helt vildt.
Medmindre du er klog og venter et minut eller to,
men ser jeg klog ud?
Wow.
Se saften.
Ja.
Kan du se jøderne?
-Jeg kunne spise det hele dagen. -Lækkert.
På vej til næste stop viser Charlene mig
templet på Temple Market.
Dette sted hedder
Det hellige palads.
Se detaljerne.
Ja. De siger, de har 13 forskellige gudinder her.
De kommer vist med friske blomster hver dag.
De sætter kun blomster til den himmelske moder,
for det er det, hun ønsker.
Ja, alle kan lide blomster.
Her er et smukt sted. En japansk-taiwanesisk blanding.
Det er et konditori, der hedder Lin's Wagashi.
Det var det her, jeg ville vise dig.
-Det, vi får nu, er vafler. -Er den bagt på den grill?
-Ja. -Wow.
Og indeni putter de rød bønnepasta.
-Så den er hul. -Ja. Det er superlækkert.
-Se lige. -Ja.
Alle lavet på bestilling.
Der er et vindue kun til det.
-Velbekomme. -Tak.
-Let og sprød, og sød indeni. -Og ikke for sød.
Det er lækkert.
Richard er forresten ikke altid forfærdelig.
-Se lige der. -Hvad?
-Du ved, hvad det er. -Ja.
Hvis du kommer til Taiwan, skal du have deres ananaskage.
Den er alle steder.
-Ja. -Værsgo.
Det er min favorit.
-Okay. -Ja.
Det er som en smuk gave til dig.
Jubii!
Den er lækker, ikke?
-Det er meget dejligt. -Ja.
-Jeg ved, du kan lide chokolade. -Nemlig.
Er det en chokolademochi? Hvad sker der?
-Blødt. -Det finder du vel ud af.
Pas på det.
Spis ikke indpakningen.
En bekendtgørelse til borgerne.
Hvad? Hvad er det?
Jeg aner det ikke selv.
Det er som en sofistikeret Oreo.
-Det er… -Det er honningkage.
-Den er vist sød og luftig. -Det er som en sandkage.
Holdet skal have noget kage. Kom her.
Emily.
Åh gud. Bliv nu ikke kvalt.
Hvor er Siwai? Siwai.
Er I nygifte?
Kom her.
Lad dem spise kage!
Prøv det her.
Jeg vil ikke ødelægge din makeup. Det giver held med honningkage
til generalprøven af brylluppet.
Det fandt jeg på.
Jeg tror på det.
I ser fantastiske ud. Mazel tov!
-Tak. -Tak, venner.
Sikke en dag.
En af de mest populære¨ steder i Taipei hedder Raw.
-Det er en meget stor dør. -En enorm dør.
-Jeg er heldig overhovedet at komme ind. -Tak.
Og jeg er dobbelt så heldig at gå med min kære ven, Janet Hsieh.
Janet er programvært, en talsperson.
Hun og jeg mødtes for fem år siden her i Taipei.
Hvad er det for et sted? Her er så smukt.
Ja, de prøver virkelig at inkorporere naturen i restauranten.
Se. Det er altid forskelligt.
-Som dam. -Vi burde spille.
-Ja. -Hallo.
-Godt at have dig tilbage. -Godt at se dig.
-Hej, Phil. -Det er André.
Godt at møde dig.
Velkommen til Raw.
Er det til Klodsmajor, eller hvad gør vi med det?
Det er ingredienser, vi bruger for tiden.
Vi vil have gæsterne til at hjælpe med at lave menuen.
Virkelig?
Vi har i alt 729 kombinationer.
-Kan du bare lave dem sådan? -Ja.
-Skal vi? -Ja.
Jeg kan faktisk lide alt. Så jeg vælger bare tilfældigt.
Må jeg tage to gange kød? Wagyu og toro?
Jo, det kan du.
Blæksprutte. Vil du prøve uni med jordnøddesmør?
-Jeg vil nok kunne lide alt her. -Ja.
-Tak. -Tak.
Okay, Janet, vi mødtes for fem år siden i denne by.
Ja. Jeg har arbejdet her i 20 år som vært i et rejseprogram.
Jeg elsker at rejse, Da jeg kom til Taiwan,
ville jeg lære om Taiwan. Mine forældre er herfra.
-Men du er opvokset… -I Texas.
-Begge dele. -Ja.
Taiwan har så mange overraskelser.
Se lige der.
Den friske blæksprutte, I lige har valgt,
sammen med jordnøddesmør og frisk søpindsvin.
-Nyd det. -Tak.
Jeg vil nyde det.
Er det for meget?
Du har en stor mund.
Hvordan er det?
Vidunderligt.
Siger man søpindsvin og blæksprutte,
er der næppe mange der siger, "Det må jeg prøve."
Men alle smagene er subtile. Jeg øser alt det her op.
-Jeg vil slikke… -Slikke stenen.
Stenen.
Jeg går rundt og slikker alt træet.
Jeg er meget heldig. Ligesom dig gør jeg det hele tiden.
Er det ikke dejligt?
Det går lige.
Jeg ville elske at have dig med i mit show,
for vi laver de vildeste ting, som at hoppe ud af fly.
Jeg laver aldrig dit show.
-Bungee jump, haj-svømning. -Nej.
Svømme med hajer? Hajer er okay. Så kan alle se dig i badetøj.
Ingen ønsker det. Er der nogen, der råber på det?
-Det ser godt ud. -Til anden ret valgte du Wagyu.
Og tunmave.
Dette er Wagyu-kød saltet med tangsalt.
Og så beholdt vi kun den olie, der dryppede ud af tunbrystet,
så man beholder den rige smag.
-Det er så effektfuldt. -Det kan smages.
-Kok. -Det er godt.
Det er fantastisk.
Vis dine børn, at dette er en god bror.
-Se på, børn. -Som en fugleunge.
Manner.
-Ikke? -Jo.
-Det er vildt lækkert. -Nu vil jeg bare græde.
Jeg plejede at sige, at jeg kunne være deres opvasker,
fordi jeg vil slikke deres tallerkener, hver gang jeg kommer.
-Klar? -Skal vi?
Du er dejlig.
-Ikke alle vil gøre det med mig. -Virkelig?
Spise med hænder og ansigt er fedt.
Jeg ville ikke gøre det i en propfuld restaurant.
Men du gør det på tv.
Ja, jeg er ikke særlig klog, men…
Jeg er så glad for at se dig igen.
I valgte noget ret usædvanligt.
I valgte gedeost og kaviar til dessert.
-Vi lavede en is med den. -Det er osteretten.
Ja. Og i stedet for havsalt, brugte vi kaviaren på toppen
til at bringe smagen frem.
Så lavede jeg noget, du nok vil kunne lide. Flamberet skumfidus.
-Wow. -André, jeg elsker dig.
Du har halvdelen af ansvaret for din skabelse.
Jeg er klar.
Mindre end en time fra midten af byen
ligger den gamle by Jiufen.
Og til at føre mig ned ad gaden
får jeg hjælp af den smukke Ivy Chen.
Ivy er en god kok og kogebogsforfatter,
og vi kommer tidligt, når Jiufen Street åbner.
Jiufen var en guldmineby førhen.
-De fandt faktisk guld i disse bakker. -Ja.
Folk kommer vel til markedet for madens skyld.
Naturligvis.
-Er det godt? -Jeg kan lide søde kartofler.
Jeg chokolade.
Ja, sådan.
-Hvad er det? Ja. -Chokolade.
Wow. Den…
Klar?
Det er din.
Det er lidt rodet.
Ja, velkommen til det lidt rodede show!
Det er en sød kartoffel.
Den er sød. Du er en sød kartoffel.
-Du er så sød. -Du er sød.
Det er da for lækkert.
Som det bedste fra Paris og Taiwan på ét sted.
Ivy, hvor skal vi hen nu?
Vi leder efter lækker mad.
-Det finder jeg altid. -Mere.
Ved du, hvorfor jeg finder den? Fordi jeg går med eksperter, der ved ting.
Pas på!
Hvad er det? Er det matzoboller?
-Det er fiskeboller. -Fiskeboller, okay.
-Der er svinekød indeni. -Wow.
En slags fiskebolle-dumpling.
Skal vi dele?
-Vil du dele med mig? -Selvfølgelig.
Jeg ved ikke, om jeg kan spise alt.
Jeg kan lide det.
Du fik den forkerte kugle.
-Den forkerte kugle? -Ja.
Den smager godt.
-Ja. -Det er blæksprutte.
-Blæksprutte. Heri? -Ja.
Suppen var også lidt sej.
Jeg vil have den, du har.
Hvordan er smagen?
Rigtig fin.
-Det var godt. -Jeg nyder det.
Ja.
Okay. Farvel.
Tak.
Wow. Hvad kalder du det her?
Riskager. De har så mange forskellige smage.
Jeg prøver den sennepsgrønne.
Også mig. Du vil kunne lide den.
Ja, lidt krydret.
-Det er meget blødt. -Meget.
-Ja. -Wow.
Denne mochi er så frisk og så blød,
så man fornemmer næsten en sødme af den grønne te
og de syltede sennepsblade.
Det er ulig noget, jeg har prøvet, og det virker.
Den er så lækker.
Det er værd at vente i køen for at få sådan en.
Nok den friskeste mochi, jeg har smagt.
Tak.
Vi har fået en god appetit af al den mad.
Vi skal til et ret berømt tehus, der hedder A-mei tehus.
Stedet ser muligvis bekendt ud.
Mange tror, det er inspirationen til et sted i filmen Chihiro og heksene.
af den japanske animationsmester Hayao Miyazaki.
Wow. Det minder da om det, ikke?
Jo.
A-mei tehus er meget populært,
så jeg havde brug for en til at holde bordet.
-Velkommen! -Det er Ivy.
Rart at møde dig.
Her er min kæreste.
-Kæreste for evigt. -Jo…
-Romantisk sted, ikke? -Hvor folk frier?
Det har jeg da hørt.
Jeg vil foreslå, at vi spiser snacks.
-Jeg siger ja. -Okay.
-Se! Snacks! -Se lige!
De var der bare.
Se den udsigt, folkens.
Betagende.
Før vi bruger tebladene, skal vi varme tekanden.
-Opvarmning. -Ja.
-Er den tung? -Ja.
Du er meget stærk.
Og så…
Nu er tekanden varm.
Vi tilføjer teblade,
og så kan man værdsætte teens duft.
Dame først.
Du får duften af teen fra bjerget.
Jeg brygger teen og venter i 20 sekunder.
Du kan synge en sang.
Se bare.
Du kan være sjusket. Det er okay her.
Jeg prøver det derhjemme.
Hun varmer kopperne op.
Gør du det, hver gang du vil have te?
-Hver dag. -Har du hørt om posen?
-Hvilken pose? -Teposen.
Te. Hvad er en stor tepose til?
Vi er amerikanere. Man…
-Hvad gør I? -Vil du have te?
-Dette er smukt. -Så enkelt.
-Som meditation. -Et smukt ritual.
Det er rigtigt. En mand i Hong Kong sagde, at det måske virker som tidsspilde,
men det er vigtigt hver dag at spilde lidt tid.
Man fortjener at spilde lidt tid.
Det er rigtigt. Så hold op med at skynde på mig, Monica.
-Nu er teen klar. -Nu er den klar.
Værsgo.
Skål på taiwanesisk?
-Wow. Så mange smage. -Meget smag.
-Sikke en god ting. -Så perfekt.
Ivy har en bog på vej, der hedder Made in Taiwan,
for hun er dygtig.
Folk i min generation vil høre den titel, og den vil give genlyd.
Og jeg er også lavet i Taiwan.
Du er det bedste fra Taiwan.
Det var en dejlig pause, men det var bare en pause.
Monica, vil du smage vingummien?
-Ja. -Hvem vil have kirsebærrene?
Ivys rundtur har et stop mere, og det er specielt.
Dette er Keelung Night Market,
et af de bedste natmarkeder i verden.
Hvad laver man til et natmarked eller en gadefestival med meget mad?
Du leder efter det, du tror, du kan lide. Her er en.
Ivy, der står "en-bid pølse."
-Ja. -Det er mig.
Med frisk hvidløg.
Ja, sådan er taiwanesisk mad. Krydret og sødt.
-Tag den i munden. Det hele. -Jeg er klar.
Monica.
Næste.
Jeg er jo en sundhedsfreak, Jeg er altid på udkig efter noget sundt.
Det her er Sund Sandwich. Ikke?
Hvis du undrer dig over, hvad der er i en sund sandwich,
-er det dette. -Kød, grøntsager, brød.
-Se, brødet er ristet. Ikke? -Ja.
Med mayonnaise.
Friturestegt, sødt brød,
50 kilo mayonnaise.
Måske et problem.
-Jeg tager også bid nummer to. -Klart.
Fordi al det sunde er i den anden bid.
Er det godt?
Wow.
Du godeste.
Det er så godt.
Det er vildt sundt.
Ved I, at Lin-Manuel er her?
Tak.
Det er Pao-Pao Is.
-Fint nok. -Pow-pow!
Wow!
Er I klar?
Det smager som is.
Jubii! Chokolade!
Af vejen, Monica!
Tak!
Jeg har taget lidt på, siden jeg kom hertil.
Ses det?
Nu er det tid til at besøge en fed restaurant
med en særlig gæst her i Taiwan.
I forventede ikke at se ham.
OL-guldvinder, udtaget i første runde,
otte gange All Star,
mester med Lakers i 2020.
Mine damer og herrer, Dwight Howard.
Han spiller basketball i Taiwan nu og fik tid til at mødes.
Jeg har sagt til alle, at de skulle komme herud.
-Noget andet. -Noget helt andet.
Som en NBA-spiller fra Amerika,
rejser man 16 timer fra LA for at spille i Taiwan.
-Kulturchok. -Det er et kulturchok.
Men jeg har rejst til Asien hele mit liv,
så jeg var vant til det, især maden, maden er så krydret.
-Kan du lide det? -Ja.
Elsker du maden?
Kan man da andet?
Især i hænderne på en fantastisk kok ved navn Kin Lam.
Jeg er født i Hong Kong. Longtail er min første restaurant i Taiwan.
Vi er virkelig fokuseret på mad, men også på vores cocktails.
Jeg drikker ikke ofte, men nogle af de ting ser seje ud,
som den her flaske.
Ja, statuen fra påskeøen, ikke?
Som om han siger: "Drik mig."
Hvad er det?
Det er pisco.
Jeg har aldrig prøvet det. Men vi skal da prøve det.
Okay, jeg vil ikke have fulde Dwight Howard.
Kun den ægte Dwight Howard.
Jeg tror, fuld og ægte er den samme. Det ville være godt.
-Godt. -Her er den første ret.
Hold da op.
Sprøde nori-ris, Hokkaido søpindsvin
med kaviar på toppen.
Bare tag lidt af ponzu-skummet og spis det i to bidder.
-Okay. -Jeg tager den i en bid. Hvad med dig?
Har du smagt det før?
-Nej. Det er første gang. -Kom nu.
Det er godt.
Når jeg er færdig, får jeg lyst til at spise alt.
Fin holdning, for det er ellers ikke den reaktion, folk normalt har på uni,
den orange del. Det er faktisk søpindsvin,
de piggede tingester i havet.
-Er det, hvad det er? -Det er indmaden.
Jeg bliver dårlig, men det var så godt.
Ikke for dårlig.
En pisco sour,
og en Dusk 'til Dawn med mezcal og Macaopeber.
-Skål. -Det bliver spændende.
-Wow. Meget specielt. -Og det er fra…
-Det er fra stenmanden, ja. -Okay.
Hvad synes du?
Den er god.
En reje-slider på en briochebolle og syltede løg ovenpå.
Dejligt.
-Kom. -Lad os få den.
-Jeg elsker slideren. -Det er så godt.
Næste ret er Wagyu-bøf, og der er spidskålspandekage under.
Det er som en tatar.
Bare brug fingrene.
-Som en pizza. -Fedt.
Velbekomme.
Hvis du vil til Taiwan, skal du komme bare for maden.
Nemlig.
-Livet er bare en oplevelse. -Ja.
Så hvorfor ikke opleve livet?
Man får god mad, dårlig mad, men sådan
ved man, hvad man kan lide, og det er vigtigt.
Når man besøger forskellige kulturer
og prøver maden, taler man med folk,
og man tænker, "Okay, vi er jo ens."
Dwight Howard kan overtage showet.
Du siger præcis, hvad jeg siger til alle.
Lyt til Dwight.
Her er den næste ret.
Foie gras dumpling.
Har du prøvet foie gras?
-Sagde du Farquaad? -Foie gras.
Jeg troede, du sagde Farquaad. Fra Shrek.
Det er lord Farquaad.
Nej. Foie gras. Det er et fransk ord for…
Sig det ikke.
Okay. Jeg siger det bagefter.
Her er den.
Vi går til den.
-Dumplings. -Tak.
Det smager godt.
Nu skal du høre, hvad det er.
-Okay. -Det er fransk for gåselever.
Gåselever er godt.
Jeg kan kun sige, at en, der er så dygtig som han er,
behøver ikke være så rar.
Her er, hvad jeg kan lide ved dig.
Du er ikke bare en af verdens bedste basketballspillere.
Du er også en slags ambassadør for gode ting.
Velgørenhed er faktisk bare kærlighed.
Jeg kan lide at sprede kærlighed, uanset hvor jeg er.
I december gik jeg to dage på
forskellige skoler her, og det blev kaldt en slags kærlighedsdag.
Og det var min fødselsdag.
Så i stedet for at fejre min fødselsdag i byen…
-Gav du gaver. -…og have sjov,
ville jeg vise folk, at det ikke handler om mig.
Det handler om os alle.
Det er så godt.
Hvis du også vil donere til Dwights velgørenhed,
The Good Shepherd Social Welfare Foundation…
Tak for dette dejlige måltid.
-Tak. -Det var dejligt.
-Tak. -Mange tak.
Tak.
Lad os få en gåtur.
Lad mig åbne for dig.
Jeg vidste ikke, du var så høj.
Jeg er ikke så høj.
Taipei har et subtropisk klima,
men der er mad at prøve, så man må bare trodse varmen.
Lad os starte med svinebolle.
Stegt kylling.
Okay, næste.
Porre-pandekage…
med et æg i.
Hvor godt.
Jeg vil gerne spise det hver dag.
Her er noget, jeg skal sidde ned for.
Svinekød og ris på Wang's Broth.
Hakket, braiseret svinekød over ris.
En klassisk ret her,
og noget jeg har villet prøve, siden jeg sidst var her.
Hvad får man i Wangs Broth? Man får lidt svinekød over ris.
Man får lidt kål.
Man får lidt bambusskud.
Hvad har de til fælles? Svinekød.
Det er dejligt.
Kampen fortsætter!
Vent.
Fik du den?
Den sidder fast.
Næste gang du prøver en automat med en klo,
så tag dine penge og smid dem væk.
Palais de Chine Hotel har en fantastisk morgenbuffet,
og I ved, hvordan Monica er.
Det er næsten pinligt.
-Hvem kommer først? -Jeg glæder mig sådan.
Jeg er normalt først.
-Så det er klassisk taiwanesisk morgenmad? -Ja.
Heldigvis er Martha Wang og Aaron Yang,
der er værter for en populær sangkonkurrence,
her for at vise os, hvad der er godt.
-Goddag. -Hej.
Jeg vil gerne spørge, hvad det er.
Det kalder vi…
som er en slags risbolle, og den er pakket ind i bambusblade.
-Vent. -Det er de.
-Alle skal have det. -Jeg tager det hele.
Her har vi så kolde nudler med jordnød og sesam.
Ja, det skal med.
Det er min ungdom i New York. Kolde sesamnudler.
Hvor længe siden er det?
Meget længe siden, Aaron.
Det var også noget specifikt. To dollars.
Skippy's jordnøddesmør. En meget amerikansk…
Det minder jer om den tid?
Det gør det, men dette er den gode version.
Det er usædvanligt for en vestlig kost.
-Stort set ristet brød… -Ja.
-…i brød. -Indpakket i brød.
Jeg ser lige, at det er en kulhydrat-tung morgenmad.
Jeg går meget.
Jeg narrer mig selv.
Får I kød til morgenmad? Eller æg?
-Ja. -Traditionelt?
Som oksekødssuppen, vi har her?
-Ja. -Vi har sådan noget.
Det er meget protein.
Eller vi har…
som er risbollerne.
-Lad os smage. -Ja.
Hvad er der i?
Normalt har vi svampe og hakket svinekød i.
Der er proteinet. Grøntsager.
Klistret ris.
Og du får den duft af bambusbladene.
-Lækkert. -Vinderen indtil videre.
Jeg elsker alt. Jeg ville ikke kunne vælge én ting.
-Ja. -Lækkert.
Jeg putter lidt chiliolie i, fordi jeg kan lide den krydret.
-Vil du dele med os? -Nej.
Hej, alle sammen. Jeg har købt snacks.
Her er noget, der hedder ærtekiks. Lad os håbe, det ikke er det, jeg tænker.
Wow.
Man kan virkelig smage ærten.
Det måtte komme.
Det er noget, der hedder patata.
Rejechips.
Det er fint. En lille antydning af rejer.
Lækkert, sprødt fiskeskind, saltet æggesmag.
Fantastisk.
Mandler med bittesmå fisk.
Jeg kan lugte fisken.
Jeg ved ikke, hvad det er, men det er stort.
Det er godt forseglet.
Ja.
En slags butterdejskager.
Masser af smør.
Det er som et wienerbrød. Som… Wow.
Det hedder…
"Held og lykke."
Kan du lide suppe?
Kan du lide dumplings?
Så er du heldig, fordi der er et sted her,
der er kendt for at blande dem.
Ja. Med lækkert resultat.
Runde, foldede bidder af perfektion,
på mandarin hedder bollerne xiaolongbao, eller XLB,
hvis man har travlt med at spise dem, hvilket jeg altid har.
-Er du sulten? -Ja.
Dette er Din Tai Fung, der startede op i Taipei
og siden er vokset til en kæmpe kæde af suppedumpling-lykke.
Jeg er her med min ven, Melvin Mar, kendt producer af film som Jumanji
og tv-serien American Born Chinese.
Og værten i den politiske satire, The Night Night Show
som også er Taiwans mest berømte komiker, Brian Tseng.
Vi var her for fem år siden.
Vi spiste på den originale Din Tai Fung overfor.
Jeg ved ikke, om de gør det overalt, men de er stolte af
at have 18 folder på hver xiaolongbao.
-Ja. -Ja, det er nøjagtigt.
Jeg tæller. Hvis der ikke er 18, ruller der hoveder.
-Hej, Karen. Hvordan går det? -Hej.
Godt. Og jer?
Karen husker os fra fem år siden.
Ja. Og siden har hun betjent Tom Cruise.
-Så det er et skridt ned for dig. -Ja.
Vi bad Karen om lidt mad inden
hovedretten ankommer.
Og mens vi venter…
Hvordan er standup-scenen her?
Der er omkring 100 komikere i hele landet.
Alle kender alle. Vi chatter sammen.
Det er faktisk første år, vi laver stand-up på mandarin
over hele verden.
Så I kan tale mandarin i USA
og have et kæmpe publikum.
Ja, vi har udsolgt i Laugh Factory i Hollywood.
Jeg var i Taipei Arena i forgårs.
-Hvor mange pladser? -13.000.
-Wow. Vildt. -Melvin.
Alligevel en del.
Nej, det er fedt.
Tillykke.
Det er virkelig en bedrift for en 15-årig dreng.
Ja, ikke?
Lavede du noget før komedie?
Jeg gik på universitetet før det.
Jeg har to kandidatgrader.
Har du to grader? Kunne du så være læge?
Ikke læge, men hjerneforsker.
Kender du mit næste spørgsmål?
Hvad sagde dine forældre?
Det hører jeg tit.
De sagde intet. Jeg narrede dem til at tro,
at jeg ansøgte om en ph.d.
Ah, som hjerneforsker.
Så jeg sagde, at jeg søgte.
Men om natten gik jeg til stand-up
og fortalte vittigheder.
-De anede intet? -Nej.
Du blev kendt og måtte fortælle det.
Ja, men da tjente jeg penge, og de var glade,
så de stillede ikke spørgsmål.
Han var smart.
Det var jeg ikke.
Jeg sagde, at jeg var ulønnet praktikant,
og han sagde, jeg var helt vildt dum.
Se dig nu, Melvin. Skål på at narre vores forældre.
Sådan.
Undskyld. Så er der suppeboller.
Vi er klar.
God fornøjelse.
Wow.
Det er et smukt syn.
Vi kigger lige, før vi spiser det.
-Vil du… -Tæller du folderne?
De er utroligt fine.
Jeg tager en lille bid.
Jeg tog den i én bid.
Nej, det er da for varmt.
Jeg vil gerne have min tunge i resten af samtalen.
Jeg kunne ikke regne ud, hvordan de fik suppen ind i.
-Ja. -Ved du det?
Nej. Jeg gætter på, at der er noget, der kan opløses, når det er indeni.
Meget godt. Først troede jeg, det var en frossen suppe.
-Nej. -Men det er et geléstof.
Gelé, klart.
-Det er ret genialt. -Ja.
Se lige der.
Det er amarantfrø med yuba. God fornøjelse.
Da du først gik på scenen som komiker,
fik du så omgående succes?
Ja.
Fordi han var hjerneforsker.
Ja.
Det meste af showbusiness er, at man lærer det undervejs.
Man er knap så god og bliver forhåbentlig bedre.
Ja.
Hvis man skal være kok,
begynder man ikke som kok,
man skræller kartofler i kælderen.
-Medmindre du er Brian, åbenbart. -Som bare siger, "Jeg er kokken."
-Hej. -Åh, der er han.
Kevin McGahern, det må jeg nok sige.
Går det godt?
Du er i Dublin.
Jeg er i Dublin City, hvor pigerne er så smukke.
Det er de. Hvordan går det, Kevin?
-Helt fint. Og dig? -Du er far.
En dobbeltfar. Ja.
Hvorfor dog det?
Det virkede bare som en god idé.
Hvordan gjorde du det?
Jeg vil ikke gå ind i detaljer om,
hvordan det skete.
Ved du, hvor jeg er?
Jeg hørte, at nudelsuppen i loungen hos China Airlines,
som i øvrigt er Taiwans nationale flyselskab,
er så fantastisk, at jeg måtte smage den.
-Dit arbejde er at spise mad. -Se på oksekødet.
Og du er stadig som et lille barn i en slikbutik.
Det er ret nuttet.
Jeg vil ikke fornærmes her.
Hvor går du ellers?
Hjemme.
Til jer, der ikke ved det,
så filmede Kevin og jeg en scene eller to til Dublin-afsnittet.
Jeg ringede til dig i dag, Kevin,
fordi jeg ved, du er en fin, sjov fyr,
og jeg vidste, at du ville have en god joke til min far.
Mange tak. Jeg er beæret.
Vi har tradition for Paddy jokes her.
-Har du hørt om dem? -Nej.
Det er en slags racistiske vittigheder mod irere,
men vi synes, de er så sjove, at vi fortæller dem til hinanden.
Det handler ofte om at være alkoholiker eller dum.
Jeg har et par klar til dig.
-Okay. En joke til Max. -Er du klar?
En aften åbnede gamle fru McMillan døren,
og det er hendes mands kollega, Paddy.
Paddy har sin kasket i hånden. Han ser gnaven ud.
Hun siger, "Hvad er der? Jeg har ikke set dig siden i morges,
da du og min mand tog på arbejde på Guinness."
Og han sagde, "Jeg har forfærdelige nyheder, jeg er bange for,
at din mand faldt i et Guinness ølkar og døde."
Ingen kone til en Guinness- arbejder ønsker at høre det, vel?
Og stakkels fru McMillan er så fortvivlet, at hun bryder ud i gråd.
Hun siger "Åh gud, det er forfærdeligt. Jeg mener, gik det i mindste hurtigt?"
Og han siger, "Ikke rigtig. Han hoppede ud tre gange for at tisse."
-Du får en til. -Tak.
Den her kan du nok ikke bruge her.
Det bestemmer jeg.
Paddy Irishman tager i zoologisk have.
Og dyrepasseren siger,
"Jeg er ret bekymret. Vores gorilla er i brunst."
"Vi må tage trykket på gorillaen."
"Kender du en, der vil have sex med den for 500 euro?"
Og ireren tænker. Han siger,
"Okay, jeg gør det, men jeg har tre betingelser.
"Nummer et, ingen kys."
"Nummer to, ingen i min familie må finde ud af det her."
"Nummer tre, giv mig et par dage til at skaffe pengene."
Jeg elsker dig.
-Hvad er klokken hos dig? -11.35 om morgenen.
Ikke værst. Det var et godt job.
Bedre end på natklubber, der tager hele natten.
Lønnen er dog ikke så god.
Det ville jeg spørge dig om. Hvem…
-Hovsa, jeg må løbe. -Sender jeg en e-mail?
Kevin, alle sammen.
Godt at tale med dig. Vi ses snart.
Vi skal tilbage til et sted, jeg så for fem år siden
og faldt for.
Det kaldes Mountain and Sea House,
fordi de skaber retter fra bjerget og retter fra havet.
Her er alle dem, der har hjulpet mig på min tur til Taipei,
plus min ven Julia Wang fra LA, som også var i byen.
Alle er her, også min nye kammerat, Dwight Howard.
Højt op.
Så er der ballade. Jamen goddag.
Dwight, har du mødt min ven hummer?
De venlige folk her starter med et projekt for os.
Lav dine egne forårsruller Det er da sjovt, ikke?
Det er så flot.
Det er bare så godt.
Og så stjernen i showet,
pattegrisen.
Hvis du kan lide svinekød, er det noget af det bedste.
Jeg har stadig ikke lært at bruge dem rigtigt.
Undervis ham lidt.
Du lærer det lige før du rejser hjem.
Sådan her. Som en kuglepen. Der.
-For langt oppe? -Nej. Hold den der.
Det er så svært.
Okay.
Det går vist.
Ja!
Mit håndled.
Jeg har været her i en uge, og jeg har kun lige snuset
til madudvalget.
Jeg har haft et show i 16 år, og jeg har ikke prøvet alt endnu.
-Ved du, hvordan vi siger goddag? -Nej.
For at sige, "Goddag," siger du…
Som betyder, "Har du spist?"
-Er det goddag? -Ja.
Har du spist?
-Tæt på. -Var det?
Ja. Det var flot.
Hvis du siger det, vil alle taiwanesiske mødre…
Det er showets segment!
Hvad sagde jeg? Taiwan styrer, ikke?
Det er et fantastisk land, en smuk ø.
Jeg anbefaler, du kommer her.
Ikke kun mødte jeg nogle af mine yndlingsvenner,
men jeg mødte også nye dejlige venner,
Mens jeg drak og spiste mig til skønheden og kulturen på
dette smukke sted.
Jeg må komme tilbage hertil,
for hver eneste ting, jeg spiste,
og jeg spiste meget,
var virkelig udsøgt.
Nogle ting vil hjemsøge mig resten af livet.
Og så, for hver af dem var der 100, jeg gik forbi,
og jeg sagde, "Hvad med det?"
Vi havde bare ikke tid. Ikke appetit nok.
Men jeg må tilbage for at prøve alt.
Der er så meget at holde af ved Taipei.
Det er mindre kendt end Hong Kong eller Bangkok
eller Kyoto eller Tokyo,
men jeg siger jer, det er lige så kulturelt rigt
og lige så lækkert som alle disse steder.
Og folk er blandt de venligste, jeg har mødt i verden.
Tak, Taipei.
Tak.
Tekster af: Hans Martin Jensen