ULICA HUAXI
Kad čujete riječ „masaža”,
sigurno ne pomislite na ovo.
-Zdravo. -Zdravo.
-Ja sam Phil. -Phile, danas imamo masažu noževima.
-Masažu noževima? -Da.
To je mesarska sjekirica. Bez brige.
Bez brige? Trebao bih leći, a ti ćeš me udarati ovime?
Da.
-Sve će biti dobro. -Ona se tome veseli.
Glupi Richard.
-Je li to sjekirica? -Jest.
-Stvarno? -Da.
-Opuštaš li se? -Pokušavam se opustiti.
Zašto rabimo noževe?
Dvije sjekirice predstavljaju pozitivnu i negativnu energiju.
Treba li ih naoštriti?
Šuti, Richarde.
U početku se mnogi klijenti boje noža.
-Za to postoji dobar razlog. -Mislili su da je oštar.
Da je oštar, bio bih puno tiši.
Trebao bih ovo opisati.
Kao da te netko nečim mlati.
Sretan gladan čovjek
Putuje diljem mora i kopna
Pokušava razumjeti
Umjetnost tjestenine Svinjetine, piletine i janjetine
Dovest će se k tebi
Doletjet će k tebi
Pjevat će za tebe
I plesat će za tebe
Smijat će se s tobom
I plakati za tobom
A zauzvrat samo jedno traži
Nahranite ga, nahranite…
Nahranite
Nahranite Phila, molim
Smjesta ga nahranite
NAHRANITE PHILA, MOLIM TAIPEI
Dobro došli u Taipei u Tajvanu.
Bio sam ovdje prije pet godina.
Sudjelovao sam u žiriju međunarodnog televizijskog festivala
s prijateljem Melvinom Marom, producentom.
Sjajno smo se proveli,
neću to nikad zaboraviti.
Zbog smještaja u Južnokineskom moru,
Tajvan su oduvijek željeli pokoriti.
Portugal, Nizozemska i Japan vladali su njime.
Kina čak i danas svojata taj bujni planinski otok.
No ovdje u Taipeiju, prijestolnici demokratskog Tajvana,
ljudi bi radije razgovarali o svemu onom što ova zemlja nudi.
Ako ste čuli za neku napetost, ona se u svakodnevnom životu ne osjeća.
Ovo je velik grad,
veliko kulturno središte, veliko gospodarsko središte.
Taipei možda nije prvi na popisu
kad dolazite u ovaj dio svijeta.
Ali znam sjajan razlog da skoči na vrh vašeg popisa.
Ulična hrana.
Idem na tržnicu Xinzhuang sa stručnom osobom.
Charlene Yang,
koju na Instagramu možda znate pod imenom Taipei Eater.
I ja volim jesti u Taipeiu. Kako se zove ovo područje?
Cijelo ovo područje zove se Dadaocheng.
Razvilo se sredinom 19. stoljeća.
Tada se uvozila riža, žitarice i čaj za vrijeme dinastije Qing.
Ovaj štand je sjajan.
Ne znam jesi li kad jeo svinjsku koljenicu.
U Tajvanu je obično pirjaju u umaku od soje,
ali ova je posebna jer je u bistroj juhi.
Nisam mislio da ćemo početi s juhom od koljenica, ali što je, tu je.
Ovaj restoran se zove Prase.
Prase. Svinjska koljenica s rezancima.
-Neću se ni truditi. -Dobro.
Puno je. Za jednoga?
Dosta nam je jedna.
Podijelit ćemo.
-Hvala. -Da.
Tako mi kažemo "hvala".
To je najvažnija riječ u svim jezicima.
Što ide u prvi zalogaj? Rezanci, juha?
Meso.
Kušajmo.
-Moraš ga umočiti u umak. -Umočit ću kao ti.
Dobro je?
Juha od svinjske koljenice je izvrsna. Zašto?
Svinjetina.
Djevojke ovo rado jedu jer ima mnogo kolagena.
Uklonit će sve moje bore?
Nadajmo se.
-Nije to čudotvorni lijek. -Ne.
Razumijem. Rođena si u Taipeiju?
Odrasla sam u Tajvanu i preselila se u Ameriku.
-Da. -Kamo?
-Prvo sam bila u Kentuckyju. -Molim?
Da naučim engleski.
-Je li ondje bilo mnogo Tajvanaca? -U Kentuckyju nije.
Dolazak u mjesto gdje nije bilo Azijaca
bio je zanimljiv.
Charlene me zatim vodi na omiljeno jelo u Taipeiju.
Ovo se zove kolač od crnog papra.
Ništa posebno, reklo bi se.
Ali jest.
To nije kolač od crnog papra.
Nego pogačica sa svinjetinom.
Radi se od svježeg, domaćeg tijesta.
Puni se mješavinom svinjetine i mladog luka.
Posipa se sezamom.
Stavlja se u pećnicu.
Postane jako vruće.
Hvala.
Tek su izašle iz peći.
-Da. -Jedva ih mogu držati u papiru.
-Znam. -Još je vruće.
-Oprezno. -Jesi li spreman?
Zagrizeš…
Dobro.
I zaradiš opekline!
Osim ako si pametan i pričekaš minutu, dvije.
Izgledam li vam ja pametno?
-Vidiš li sokove (juice)? -Da.
Vidiš li Židove (Jews)?
-Ovo bih mogla jesti cijeli dan. -Izvrsno je.
Na putu do idućeg štanda, Charlene mi pokazuje hram.
Ovo mjesto se zove Sveta palača.
Koliko detalja!
Da. Kažu da ovdje ima 13 različitih božica.
Čini se da svaki dan donose svježe cvijeće.
Donose cvijeće nebeskoj majci
jer ga ona voli.
Svi vole cvijeće.
Ovo je prekrasno mjesto. To je japansko-tajvanska mješavina.
Slastičarnica Lin's Wagashi.
Ovo sam ti htjela pokazati.
Jest ćemo vafle.
-Ondje se peku? -Da.
Punjeni su namazom od crvenog graha.
-Šuplji su. -Da. Jako su ukusni.
-Jako zgodno. -Da.
Sve je po narudžbi.
Traženi su. Prozorčić je samo za njih.
-Kušajmo. -Dobar tek!
-Lagano i hrskavo, a iznutra slatko. -Nije ni preslatko.
Prava poslastica.
Usput, Richard nije uvijek grozan.
-Vidi ovo. -Što je to?
-Znaš što je to. -Da.
Ako dođeš u Tajvan, moraš kušati kolač s ananasom.
Viđam ga posvuda.
-Da. -Kušajmo.
Obožavam ih.
-Dobro. -Da.
Poput divnog dara.
Izvrsno je, zar ne?
-Vrlo je ukusno. -Da.
-Znam da voliš čokoladu. -Volim.
Je li ovo čokoladni mochi? Što se događa?
-Mekano je. -Saznat ćeš.
Pazi.
Nemojte pojesti silika-gel.
To je moja objava za javnost.
Što je ovo?
Nemam pojma.
Poput sofisticiranog Orea.
-Ovo je… -Medeni kolač.
-Trebao bi biti sladak i prozračan. -Poput kuglofa je.
Treba nahraniti ekipu. Dođite ovamo.
Emily.
Bože. Molim te, nemoj se ugušiti.
Gdje je Siwai? Siwai!
Jeste li vi mladenci?
Dođite.
Neka jedu kolače!
Kušajte ovo.
Da ti ne pokvarim šminku.
Ako jedeš medeni kolač tijekom probe vjenčanja, to donosi sreću.
To sam izmislio.
Vjerujem u to.
Divno izgledate. Mazel tov!
-Hvala. -Hvala vam.
Kakav dan!
Jedan od trendi restorana u Taipeiju zove se Raw.
-Ovo su velika vrata. -Ogromna vrata.
-Sretan sam što sam uspio ući. -Hvala, gospodine.
I još više što sam tu s prijateljicom Janet Hsieh.
Janet je sjajna voditeljica.
Upoznali smo se prije pet godina u Taipeiju.
Gdje smo mi to? Predivno je.
Da, vidjet ćeš da se trude unijeti prirodu u restoran.
Pogledaj ovo. Svaki put je drukčije.
-Zaigrajmo. -Poput šaha ili dame.
Zdravo!
-Drago mi je što te vidim. -Također.
-Zdravo, Phile. -Glavni kuhar André.
Drago mi je.
Dobro došli u Raw.
Da zaigramo Jengu? Što da radimo s ovim?
Ovo su sastojci za ovu sezonu.
Želimo da gosti sudjeluju u izradi jelovnika.
Stvarno?
Sveukupno imamo 729 kombinacija.
-I možeš ih pripremiti u trenu? -Tako je.
-Hoćemo li? -Da.
Ja sve volim pa ću odabrati nasumce.
Mogu li uzeti dva mesa? Wagyu i toro?
Možeš.
Lignja. Želiš li uni s maslacem od kikirikija?
-Svidjet će mi se, što god bilo. -Da.
-Hvala. -Hvala.
Janet, upoznali smo se prije pet godina u ovom gradu.
Da. Ovdje već 20 godina vodim emisiju o putovanjima.
Volim putovati, a kad sam se preselila na Tajvan,
htjela sam učiti o njemu. Roditelji su mi s Tajvana.
-Ali odrasla si… -U Teksasu.
-Teksaška Tajvanka. -Da.
A Tajvan je pun iznenađenja.
Pogledaj ovo.
Evo svježe lignje koju ste upravo odabrali
s maslacem od kikirikija i svježim ježincem.
-Uživajte. -Hvala.
Uživat ću. Evo.
Je li ovo previše?
Imaš velika usta.
Kakvo je?
Izvrsno.
Lignja s ježincem i maslacem od kikirikija
ne zvuči previše privlačno.
Ali svi okusi su nježni. Sve ću postrugati.
-Ja bih polizala. -Poliži kamen.
Kamen.
Ja ću se prošetati i polizati drvo.
Imam sreće. Kao i ti, stalno ovo radim.
Nije li to sjajno?
U redu je.
Voljela bih da mi budeš gost,
jer u mojoj emisiji izvodimo svakakve gluposti.
Skačemo iz aviona…
Neću ti doći u emisiju.
-Bungee, morski psi. -Ne.
Plivanje s morskim psima? Da te svi vide u kupaćim gaćama.
To nitko ne želi. Želi li tko?
Ovo je lijepo.
Za drugo jelo odabrali ste wagyu. I potrbušinu tune.
Ovo je wagyu u soli s kombu algom.
Da.
Zadržali smo samo ulje koje se iscijedilo iz potrbušine tune
i dobili aromu potrbušine tune.
-Ne vidi se, ali prisutna je. -Osjeti se.
-Čestitam. -Jako fino.
Prefino.
Pokaži djeci što je dobar brat.
-Gledajte, djeco. -Poput ptičice.
Čovječe.
-Prefino. -Da.
-Veoma je ukusno. -Rasplakat ću se.
Šalila sam se da im mogu prati suđe.
Kad god dođem, želim polizati tanjur.
-Spremna? -Hoćemo li?
Zato te volim.
-Ne želi to svatko raditi. -Stvarno?
Najbolje je jesti rukama i licem.
Ne bih ovo radio u punom restoranu.
Ali na televiziji možeš.
Da, nisam baš bistar.
Baš se veselim što te opet vidim.
Odabrali ste nešto veoma neobično.
Za desert, kozji sir i kavijar.
-Spojili smo ih u sladoledu. -Jelo sa sirom.
Umjesto morske soli, stavili smo kavijar na vrh
da pojača okuse.
Tu je i nešto što ti je bliže srcu. Sljezov kolačić.
André, volim te.
I ti si zaslužan za ovu kreaciju.
Rado sam pomogao.
Manje od sata od središta grada
nalazi se stari grad Jiufen.
A ulicom Jiufen
povest će me divna Ivy Chen.
Ivy sjajno kuha i piše kuharice.
Stižemo rano, odmah nakon otvaranja restorana.
Jiufen je nekoć bio rudarsko selo.
-Doslovno su pronašli zlato. -Da.
Pretpostavljam da ljudi ovamo dolaze po hranu.
Naravno.
Voliš li ovo?
-Volim batat. -Ja volim čokoladu.
Da, baš ovako.
-Od čega je ovaj? -Od čokolade.
To je…
Spremna?
To je tvoje.
Malo je neuredno.
Dobro došla u malo neurednu emisiju!
Ovaj je od batata.
Batat je sladak. Ti si slatka.
-Baš si sladak. -Ti si slatka.
Tko ovo ne bi volio?
Savršen spoj Pariza i Tajvana.
Ivy, kamo ćemo sad?
Tražimo ukusnu hranu.
-Uvijek je nađem. -Još.
Znaš zašto je nađem? Jer me vode stručnjaci.
Pazite, gospodine.
Što je ovo? Juha s matzo okruglicama?
-Ovdje prodaju riblje okruglica. -Dobro.
-S nadjevom od svinjetine. -Svinjetine.
To su knedle od ribljih okruglica.
Hoćemo li podijeliti?
-Želiš podijeliti sa mnom? -Naravno.
Ne znam hoću li moći sve pojesti.
Dobro je.
Imaš krivu lopticu.
-Imam krivu lopticu? -Da.
Ali ukusna je.
-Sviđa mi se. -To je lignja.
-Unutra je lignja? -Da.
Htjedoh reći da je juha žilava. Želim ovakvu kakvu ti imaš.
Kakva je okusa?
Jako je dobra.
-Drago mi je. -Baš uživam.
Pa zdravo!
Hvala.
Kako se ovo zove?
Kolač od riže.
Kolač od riže, ima puno različitih okusa.
Kušat ću s lišćem gorušice.
I ja. Mislim da će ti se svidjeti.
Malo je pikantno.
-Vrlo je mekan. -Vrlo mekan.
Da.
Ovaj mochi je tako svjež i mekan
pa osjećate slatkoću mochija od zelenog čaja
i ukiseljenih listova gorušice.
Nikad nisam jeo nešto slično, ali super je.
Veoma je ukusno.
Isplati se čekati u redu da dobiješ taj kolač.
Nikad nisam jeo svježiji mochi.
-Hvala. -Hvala.
Otvorio nam se apetit dok smo jeli uličnu hranu.
Idemo u poznatu čajanu pod nazivom Amei.
Ako vam se čini poznatom, niste jedini.
Mnogi misle da je to nadahnulo lokaciju za Avanture male Chihiro
japanskog majstora animacije Hayaoa Miyazakija.
Bome podsjeća na to.
Da.
Čajana Amei je razvikana
pa sam trebao nekoga da mi čuva stol.
-Dobro došli! -Ovo je Ivy.
Drago mi je.
Ovo je moja djevojka.
-Vječna djevojka. -Dakle…
-Ovdje je vrlo romantično. -Mjesto za prosidbu?
Nisam li tako čula?
Isprosio bih nešto za jelo.
-Prihvaćam. -Dobro.
-Kakvi zalogaji! -Pogledajte!
Instant zalogaji.
A tek pogled!
Oduzima dah.
Prije nego što stavimo listiće čaja, trebamo zagrijati čajnik.
-Zagrijavamo ga. -Da.
-Je li težak? -Jest.
Jako si snažna.
A zatim…
Sad kad je čajnik topao,
stavit ćemo listiće čaja.
Osjetit ćete divan miris čaja.
Prvo dama.
Osjeti se miris planinskog čaja.
Prelijevam ga kipućom vodom i sad ću pričekati 20 sekundi.
Možeš zapjevati.
Vidi ti nju.
Znaš biti neuredna. S čajem je to u redu.
Pokušat ću to kod kuće.
Zagrijava šalice.
Radiš li ovo svaki put kad želiš čaj?
-Svaki dan. -Jesi li čula za vrećicu?
-Vrećicu? -Vrećicu čaja.
Čemu služi vrećica za čaj?
Mi smo Amerikanci. Puf.
Želiš čaj? To je to.
Ovo je predivno. Prekrasan ritual.
-Poput meditacije. -Tako je.
Majstor iz Hong Konga rekao mi je da je ovo naoko gubitak vremena,
ali važno je svaki dan izgubiti nešto vremena.
Da. Zaslužuješ izgubiti nešto vremena.
Tako je. Prestani me požurivati, Monica.
-Sad je čaj spreman. -Spreman je.
Uživajte.
-Kako nazdravljate na Tajvanu? -Ganbei!
-Ganbei.
-Punog je okusa. -Mnoštvo okusa.
-Kako lijepo. -Savršeno je.
Ivy uskoro izlazi knjiga Made in Taiwan,
ona je sjajna kuharica.
Naslov će se svidjeti mojoj generaciji.
I ja sam napravljena na Tajvanu.
Ti si ono najbolje s Tajvana.
Bila je to vrlo slatka i kratka pauza.
Monica, hoćeš li kušati žele?
-Da. -Tko želi trešnje?
Ivyna tura ima još jednu postaju, nešto sjajno.
Ovo je noćna tržnica Keelung,
među najboljim je noćnim tržnicama na svijetu.
Što se radi na noćnoj tržnici ili uličnom festivalu s puno hrane?
Tražiš ono što bi ti se moglo svidjeti. Kao ovo.
Piše "kobasica za jedan zalogaj".
-Da. -Baš za mene.
Sa svježim češnjakom.
Ovakva je tajvanska hrana, ukusna i slatka.
Da cijelu strpam u usta?
Spremna sam.
Monica.
-Dalje! -Dalje.
Opsjednut sam zdravljem i uvijek tražim neko hranjivo jelo.
Sad smo u Hranjivom sendviču?
Ako se pitate što je u hranjivom sendviču…
-Ovo. -Meso, povrće, kruh.
-Kruh je pržen, zar ne? -Da.
-S majonezom. -Majoneza.
Slatki kruh pržen u ulju
s tonom majoneze.
Tu je i krastavčić.
-Uzimam i drugi zalogaj. -Siguran sam.
Sve hranjive tvari su u drugom zalogaju.
Sviđa ti se?
Prefino.
Urnebesno je hranjiv.
Lin-Manuel je proširio djelatnost.
Hvala.
Ovo je ledeni užitak pao-pao.
-Tako je. -Pam-pam!
Spremni?
Poput sladoleda je.
To! Čokolada!
Makni se, Monica!
Hvala!
Malo sam se udebljao otkad sam u Taipeiju.
Vidi li se?
Vrijeme je za sjajan i zabavan restoran
s vrlo posebnim gostom u Tajvanu.
Njega danas niste očekivali.
Osvajač zlatne olimpijske medalje, izabran u prvom krugu drafta,
osmerostruki All-star igrač,
član Lakersa, pobjednika lige 2020.
Dame i gospodo, Dwight Howard!
Sad igra košarku u Tajvanu i izdvojio je vrijeme da se nađemo.
Svima govorim da dođu ovamo.
-Velika promjena. -Doista jest.
Za igrača NBA-a koji dolazi iz Amerike,
putuje 16 sati iz LA-a i igra na Tajvanu.
-Kulturni šok. -To je kulturni šok.
Dolaskom u Aziju, promijenio mi se čitav život.
Naviknuo sam se, volim ovu hranu, pikantnu hranu.
-Voliš je? -Volim.
-Voliš hranu? -Volim.
Kako i ne bi.
Osobito iz vještih ruku sjajnog kuhara Kina Lama.
Odrastao sam u Hong Kongu. Longtail je moj prvi restoran u Tajvanu.
U ponudi imamo razna jela, ali i koktele.
Nisam ljubitelj alkohola, ali neke stvari dobro izgledaju.
Poput ove boce.
Izgleda kao kip s Uskršnjih otoka.
Kao da zove, „Popij me!”
Što je to?
Ovo je pisco.
Nisam ga pio, ali rado bih ga kušao.
Ne želim pijanog Dwighta Howarda.
Želim pravog Dwighta Howarda.
Mislim da su pijani i pravi ista osoba. To bi bilo dobro.
-Dobro. -Evo prvog jela.
Čovječe.
Hrskava riža s nori algom, uni s Hokkaida
i kavijar osetra.
Uzmite malo ponzua i pojedite u dva zalogaja.
-Dobro. -Ja mogu u jednom zalogaju, a ti?
-Jesi li kad jeo uni s kavijarom? -Nisam.
-Hajde! -Ovo mi je prvi put.
Dobro je.
Kad završim, poželjet ću sve jesti.
Tako je. Sviđa mi se tvoj stav, jer mnogi kad kušaju uni,
to je ono narančasto, ježinac,
bodljikavo stvorenje iz oceana.
-To je to? -To se nalazi u ježincu.
Osjećam se loše, ali bilo je jako dobro.
Ne žali previše.
Ovo je pisco sour,
i dusk 'til dawn s mezcalom i magao paprom.
-Živjeli. -Reci kakvo ti je.
-Opa! Izvrsno je. -To je…
-Iz boce s kamenim čovjekom. -Dobro.
I kakvo je?
Odlično.
Mini burgeri od kozica na briošu i ukiseljeni luk na vrhu.
Krasno.
-Navali. -Kušajmo.
-Odlično je! -Jako je dobro.
Sljedeći slijed je wagyu govedina, a ispod je palačinka od mladog luka.
Poput tatarskog bifteka.
Prerezali smo, jedite prstima.
-Kao pizzu. -Ovo je super.
Dobar tek.
Ako želiš doći na Tajvan, moraš doći samo zbog hrane.
Tako je.
-Za mene je život iskustvo. -Da.
Zašto onda ne iskusiti život?
Jest ćeš i dobru i lošu hranu,
ali tako znaš što voliš, a to je važno.
Često se dogodi da ideš u drugu kulturu,
kušaš tu hranu, razgovaraš s ljudima
i onda vidiš da smo jednaki.
Prepuštam emisiju Dwightu Howardu.
Govoriš isto ono što ja govorim.
Slušajte Dwighta!
Ovo je sljedeće jelo.
Foie gras okruglice.
Jesi li jeo foie gras?
-Rekao si Farquaad? -Foie gras.
Ja sam čuo Farquaad. To je iz Shreka.
Lord Farquaad.
Ne. Foie gras. To je francuska riječ za…
Nemoj mu reći!
Dobro. Reći ću ti poslije.
Evo ga.
Da vidimo.
-Okruglice. -U slast!
Dobro je.
Reći ću ti što je foie gras.
-Dobro. -Guščja jetra na francuskom.
Volim guščja jetra.
Moram reći, netko tko je uspješan poput njega
ne mora biti toliko drag.
Evo što volim kod tebe.
Ne samo da si jedan od najboljih svjetskih košarkaša.
Ti si i ambasador dobre volje.
Druga riječ za milosrđe je ljubav.
Volim širiti ljubav ma gdje bio.
U prosincu sam puna dva dana
obilazio ovdašnje škole, to su nazvali danom ljubavi.
Bio mi je rođendan.
Umjesto da proslavim rođendan izlaskom…
Ti si dijelio darove.
…da se zabavljam,
želim pokazati da ja nisam bitan.
Svi smo mi bitni.
To je divno.
Ako želite donirati Dwightovoj zakladi,
Zakladi za socijalnu skrb Dobri pastir…
Želim ti zahvaliti na divnom obroku.
-Hvala. -Uživali smo.
-Hvala. -Puno hvala.
-Hvala. -Hvala.
Treba nam šetnja.
Otvorit ću ti vrata.
Nisam znao da si toliko visok.
Nisam baš toliko visok.
Taipei ima suptropsku klimu,
ali morate kušati hranu, zato morate izdržati vrućinu.
Prvo, pecivo sa svinjetinom.
Pržena piletina.
Sljedeće.
Palačinka od mladog luka…
S jajetom.
Mamice!
Ovo bih jeo iz dana u dan.
Radi ovog ću morati sjesti.
Riža sa svinjetinom u Wang's Brothu.
Narezana, pirjana svinjska potrbušina s rižom.
Klasično tajvansko jelo.
Želim ga kušati od posljednjeg posjeta Tajvanu.
Što dobiješ u Wang's Brothu? Malo svinjetine na riži.
Malo kupusa.
Malo bambusovih mladica.
Što im je zajedničko? Svinjetina.
Jako fino.
Moja borba se nastavlja.
PRIČA O IGRAČKAMA
Čekaj…
Jesi li uspio?
Zaglavilo se.
Idući put kad poželite uloviti igračku,
jednostavno bacite novac u kanalizaciju.
Hotel Palais de Chine ima fantastičan švedski stol,
a znate kako to djeluje na Moniku.
Stvarno me sram.
-Tko će prvi! -Jedva čekam.
Obično sam prvi za švedskim stolom. Ovo je klasični tajvanski doručak?
Srećom, Martha Wang i Aaron Yang,
voditelj popularnog natjecanja u pjevanju,
došli su nam pokazati kako se što jede.
-Zdravo, kuhari. -Zdravo.
Zanima me što je ovo.
To je rižina okruglica umotana u bambusovo lišće.
-Čekaj. -Evo ga.
-To će svi uzeti. -Ja ću uzeti sve.
Ovdje imamo hladne rezance s kikirikijem i sezamom.
Da, trebam to.
Moja mladost u New Yorku. Hladni rezanci sa sezamom.
Kad je to bilo?
Davno, Aarone.
To je bilo nešto posebno. Dva dolara.
Maslac od kikirikija Skippy. Pravo američko jelo.
Podsjeća te na to doba?
Da, ali ovo je vrlo dobra verzija.
Mislim da zapadnjaci to ne jedu.
-Prženi kruh. -Točno.
-U kruhu. -Umotan u kruh.
Ovo je doručak bogat ugljikohidratima.
Puno hodamo.
Stalno si to govorim.
Jedete li meso ili jaja za doručak?
-Jedemo. -Uobičajeno?
Na primjer, goveđu juhu.
-Da. -Takva jela.
To je puno proteina.
Ili jedemo rižine okruglice.
-Kušajmo. -Da.
Čime je punjeno?
Obično gljivama i svinjetinom.
Ovdje ima proteina i povrća.
Ljepljiva riža.
Osjeti se miris bambusova lišća.
-Ukusno. -Ovo je zasad najbolje jelo.
Sve mi je dobro. Ne mogu izdvojiti jedno jelo.
-Da. -Dobro je.
Stavio sam malo ulja od čilija jer volim ljuto.
-Hoćeš li i nama dati? -Neću.
Pozdrav! Kupovao sam grickalice!
Ovo su krekeri od graška.
Na engleskom grašak i mokraća slično zvuče.
I okus je takav.
Znao sam da ćeš to reći.
Ovo se zove patata.
Trakice od kozica.
Jako dobro. S natruhama kozica.
Ukusna, hrskava riblja koža s okusom slanog jajeta.
Fantastično.
Komadići badema s ribicama.
Osjetim miris ribe.
Ne znam što je ovo, ali veliko je.
Dobro je zatvoreno.
Da.
Mali lisnati kolačići.
Osjeti se maslac.
Poput peciva je… Top!
Zove se ovako…
„Sretno vam bilo.”
Volite li juhu?
Volite li okruglice?
Onda imate sreće
jer ovdje je poznati restoran koji to dvoje spaja.
A rezultat je ukusan.
Savršeni okrugli zalogaji,
okruglice za juhu mandarinskog imena xiaolongbao,
ili XLB ako jedva čekate da ih pojedete.
-Jesi li gladan? -Jesam.
Ovo je Din Tai Fung. Otvoren je u Taipeiju
i ubrzo je prerastao u globalni lanac okruglica za juhu.
Sa mnom je prijatelj Melvin Mar, producent filmova poput Jumanjija
i televizijske serije Američki Kinez.
Tu je i voditelj političke satire The Night Night Show
i najpoznatiji komičar na Tajvanu, Brian Tseng.
Bili smo ovdje prije pet godina.
Jeli smo u prvom restoranu Din Tai Fung preko puta.
Ne znam je li posvuda tako,
ali ponose se s 18 nabora na svakoj okruglici.
-Da. -Točno toliko.
Prebrojit ću. Ako ih nema 18, letjet će glave.
-Zdravo, Karen. -Zdravo.
Kako si?
Vrlo dobro. A vi?
-Karen se sjeća da smo bili ovdje. -Da?
Da. A nakon toga je posluživala Toma Cruisea.
-Znači, nazadovala si. -Tako je.
Tražili smo Karen da nas zaokupi dok ne stignu okruglice.
A dok čekamo…
Kakva je ovdje komičarska scena?
U cijeloj zemlji ima stotinjak komičara.
Svi se poznajemo. U grupnom smo razgovoru.
Ovo je prva godina
da izvodimo mandarinski stand-up po cijelom svijetu.
Možeš govoriti mandarinski u Sjedinjenim Državama
i privući ogromnu publiku.
Da, rasprodali smo holivudsku Tvornicu smijeha.
Nastupao sam u Taipei Areni.
-Pred koliko ljudi? -Trinaest tisuća.
-Sjajno. -Melvine.
Velik je to broj.
Fantastično.
Čestitam.
To je velik uspjeh za 15-godišnjaka.
Istina.
Jesi li prije ovoga što radio?
Studirao sam.
Imam dva magisterija iz neuroznanosti.
Ozbiljno? Mogao bi postati liječnik?
Ne liječnik, neuroznanstvenik.
Znaš li što ću te sad pitati?
Što su ti rekli roditelji?
To me često pitaju.
Nisu ništa rekli. Prevario sam ih,
mislili su da ću upisati doktorat.
-Aha, neuroznanstvenik. -Da.
Govorio sam da ću ga upisati, ali navečer bih nastupao u klubovima
i pričao viceve.
-Nisu znali? -Nisu.
Krenulo te pa si im morao reći.
Da. Ali kad sam donio novac kući, bili su zadovoljni.
Nisu ništa pitali.
Mudro je to izveo.
Ja nisam tako postupio.
Rekao sam ocu da stažiram besplatno.
Odgovorio je da sam stvarno glup.
A vidi dokle si dogurao. Za zavaravanje roditelja!
Živjeli!
Malo mjesta, stižu okruglice.
Može.
Dobar tek.
Prekrasno izgledaju.
Malo ću za početak zuriti u njih.
-Hoćeš li… -Brojiš li nabore?
Vrlo su krhke.
Ja volim malo gricnuti.
Ja sam pojeo cijelu.
Prevruće su.
Sačuvat ću jezik za daljnji razgovor.
Kako stave juhu u okruglicu?
-Da. -Ti znaš?
Ne. Pretpostavljam da ima nešto što se rastopi kad je unutra.
Vrlo dobro. Prvo sam mislio da stave smrznutu kocku juhe.
-Ne. -Stave tvar za zgušnjavanje.
Valjda želatinu.
-Domišljato. -Da.
Ovo je krasno.
Lišće amaranta s yubom. Dobar tek.
Kad si tek počeo nastupati,
jesi li odmah bio dobar?
Jesam.
Znaš zašto? Jer je bio znanstvenik.
Da.
U šoubiznisu uglavnom učiš kroz posao.
Kad počneš, nisi sjajan, ali postaješ bolji.
Da.
Da bi bio glavni kuhar,
nećeš odmah kuhati.
Za početak, guliš krumpir u podrumu.
-Osim ako nisi Brian. -Samo uđeš i kažeš, „Ja sam kuhar.”
-Zdravo. -Evo ga.
Kevin McGahern, je li to moguće?
Što ima?
U Dublinu si.
U Dublinu je ugodna klima i lijepih djevojaka ima.
Bome ima. Kako si, Kevine?
-Dobro sam. A ti? -Ti si tata.
Dvostruki otac. Da.
Čemu to?
Tad mi se to činilo zgodnim.
Trebao bih pitati kako si to uspio.
Neću ići u detalje…
o tome što je do toga dovelo.
Znaš gdje sam ja?
Čuo sam da je goveđa juha s rezancima China Airlinesa,
a to je nacionalni prijevoznik Tajvana,
toliko dobra, da sam je morao kušati.
-Posao ti je da jedeš. -Pogledaj govedinu.
A ipak si poput djeteta u trgovini slatkišima.
Preslatko.
Nisam došao ovamo da me vrijeđaju!
Kamo inače ideš?
Kući.
Za one koji ne znaju,
Kevin i ja smo zajedno snimali epizodu u Dublinu.
Danas sam te pozvao
jer znam da si duhovit tip,
i znao sam da ćeš imati dobar vic za mog oca.
Puno ti hvala. Počašćen sam.
Ovdje pričamo viceve o Ircu Paddyju.
-Jesi li čuo koji? -Nisam.
To su rasistički vicevi o Ircima,
ali toliko ih volimo da ih pričamo jedni drugima.
Obično su to vicevi o pijancima ili glupanima.
Pripremio sam ih nekoliko.
-Da čujemo vic za Maxa. -Evo.
Jedne večeri netko pozvoni gđi McMillan na vrata.
To je suprugov kolega Paddy.
U ruci drži kapu i izgleda potišteno.
Ona ga upita, „Paddy, što se događa? Nisam te vidjela od jutros
kad si s mojim mužem otišao na posao u Guinness.”
A on će, „Imam groznu vijest.
Tvoj muž je pao u bačvu Guinnessa i umro.”
To je užasna vijest za suprugu radnika u Guinnessu.
Sirota gđa McMillan je izbezumljena, suza suzu stiže.
„O, Bože, grozno. Je li bar otišao brzo?”
A on joj odgovori, „Baš i nije, triput je išao pišati.”
-Imam još jedan vic. -Dobro.
Ovaj vjerojatno nije za emisiju.
Vidjet ćemo.
Dođe Paddy u zoološki vrt.
Kaže mu čuvar,
„Zabrinut sam za gorilu, tjera se.
Trebam nekoga tko će joj pomoći.
Znaš li koga tko bi se seksao s gorilom za 500 eura?”
Irac se zamisli
i kaže, „Dobro, ja ću, ali imam tri uvjeta.
Prvo, nema ljubljenja.
Drugo, nitko iz moje obitelji ne smije saznati za ovo.
Treće, daj mi nekoliko dana da nabavim novac.”
Volim te, Kevine.
-Koliko je sati kod vas? -Sad je 11.35.
Nije loše. Dobra gaža.
Bolje od noćnog kluba gdje si budan cijelu noć.
Naravno, plaća nije tako dobra.
Baš sam htio pitati. Kome…
-Ajme, moram ići! -Da ti pošaljem e-mail?
Ovo je bio Kevin.
Bilo mi je drago. Vidimo se uskoro.
Idemo na mjesto koje sam posjetio prije pet godina
i očaralo me.
Zove se Kuća planine i mora,
jer nude planinska i morska jela.
Ovdje su svi moji suputnici iz Taipeija,
kao i Jula Wang iz L.A.-a, koja se također zatekla u gradu.
Svi su ovdje,
uključujući mog novog prijatelja, Dwighta Howarda.
Daj pet!
Stižu nevolje.
Dwighte, poznaješ li mog prijatelja jastoga?
Osoblje nam je zadalo zadatak.
Da sami napravimo proljetne rolice. Veoma zabavno.
Lijepo izgleda.
Sjajno je.
A zatim, glavno jelo…
Odojak.
Ako volite svinjetinu, ova će vas oduševiti.
Još se ne služim najbolje štapićima.
Nauči ga.
Naučit ćeš do povratka u Georgiju.
Primi ovako, kao olovku.
-Predaleko je? -Ne, samo drži.
Teško je.
Dobro.
Miče se.
To!
Boli me!
Ovdje sam tjedan dana i vidio sam tek mali dio ponude.
Šesnaest godina vodim emisiju i još nisam sve kušala.
-Znaš kako se ovdje pozdravljamo? -Ne.
Pozdravljamo se riječima…
Što znači, „Jesi li što jeo?”
-To je pozdrav? -Da.
Jesi li što jela?
-Otprilike. -Da?
Da. Jako dobro.
Ako to kažeš, razveselit ćeš sve samohrane mame na Tajvanu.
To i želim!
Što sam vam rekao? Tajvan.
Ovo je divna zemlja, prekrasan otok.
Dođite ovamo.
Ne samo da sam se družio s najdražim ljudima,
nego sam upoznao i nove koji su sad na tom popisu.
Sve to upijajući ljepotu i kulturu ovog divnog mjesta,
uz jelo.
Morat ću se vratiti
jer sve što sam jeo,
a jeo sam puno,
bilo je izvrsno.
Neke stvari proganjat će me do kraja života.
A za svaku od njih propustio sam stotinu drugih.
Sve sam htio kušati.
Ali nije bilo vremena. Nisam mogao.
Ali moram se vratiti i kušati sve.
U Taipeiju ima divnih stvari.
Manje je poznat od Hong Konga ili Bangkoka,
od Kyota ili Tokija.
Ali bogat je kulturom
i bogat okusima kao bilo koje od tih mjesta.
A ljudi su izrazito dragi.
Hvala, Taipei.
Hvala.
Prijevod titlova: Sanja Vakula