María Gordillo je nejstarší cukrárna v Guatemale.
A možná ta nejlepší. Je otevřená od roku 1872.
- Promiňte. Ahoj. - Ahoj.
Řekli byste mi, co tu máte nejradši?
Jistě.
Tahle rodina sem chodí už dlouho. Takže se vyzná.
Kombinují tu sladké věci, které jsou z mléka, s ovocem.
To je celý kandovaný pomeranč?
Jo, plněný kokosem a kondenzovaným mlékem.
To je dobrota!
Jak se jmenuješ? Já jsem Phil.
- Jak se jmenuješ? - Alexandra.
Alexandra.
Alexandro, moc hezké jméno. A ty?
Daniela.
Daniela? A ty?
- Monica. - To je i moje žena!
- Vážně? - Moje taky.
- A ty? - Já jsem Esteban.
Prý mám ochutnat i fík s kokosem uvnitř.
- Je to tak? - Jo.
Tak jo.
Už jsi někdy měla fík s kokosem, Danielo?
Tumáš.
Chceš ochutnat tohle?
- Panebože. - Jo.
Chutnalo mi všechno. Všechno bylo originální a lahodné.
Nádhera!
- To je dýně. - Fakt?
- Jo. - Kandovaná dýně.
Je to cukrová hora.
Jo.
Budu si tě pamatovat, kandovaná dýně.
Vrátím se pro tebe.
Hladovec v zimě v létě
vesele vandruje po celém světě
a táhne ho to chtě nechtě
k těstovinám, masu a bagetě.
Přifrčí za vámi,
přiletí za vámi.
Zazpívá si s vámi,
zatančí si s vámi.
Zasměje se s vámi
a bude rád s vámi.
Na oplátku žádá jediné.
Nakrmte někdo, nakrmte někdo...
Prosím vás,
nakrmte někdo Phila!
Tak už ho někdo nakrmte!
NAKRMTE NĚKDO PHILA
První dojmy z Guatemaly?
Nádherná země, kde už před 4 000 lety existovala Mayská civilizace.
Je obklopená 37 sopkami.
Takže všechno, co na téhle vulkanické půdě vyroste je úžasné.
Káva, kukuřice a věděli jste, že tady se zrodila čokoláda?
Jo! Jak to, že jsem tu ještě nebyl?
Kuchyně vám bude připomínat mexické jídlo,
což dává smysl,
když spolu země sdílejí hranici a mayské tradice.
Ale je to jedinečná a úžasná kuchyně sama o sobě.
Navštívíme okouzlující, barevné město Antigua
a taky hlavní město Guatemala City,
což je největší hlavní město ve Střední Americe.
Nejdřív Guatemala City.
O Guatemale jsem toho moc nevěděl.
Všechno, co vím, mi řekla naše chůva, Claudia, se kterou se přátelíme už 25 let
a která nám pomohla vychovat Bena a Lily.
Slyšel jsem příběhy a něco jsem ochutnal,
když pro nás Claudia uvařila.
Ale nikdy mě nenapadlo, že budu mít to štěstí s ní Guatemalu navštívit.
Dneska mě Claudia vezme na místo ze svého dětství.
Tohle je hlavní tržiště v Guatemale.
To je každodenní život, že?
Je to jedna z největších tržnic ve Střední Americe.
Claudio, ukaž mi něco.
Tady je hlavně jídlo.
- Sladkosti, fazole, rýže. - Jo.
Tohle jsi kupovala Lily.
Různé druhy bonbónů.
- To je tamarind? - Tamarind.
Vyznám se.
Jo?
- Hele, to jsou hory krásné... - Krásná zelenina.
- Vážně hory zeleniny. - Jo.
- Co je tohle? - Atole blanco.
Je to z kukuřice, dovnitř se dají fazole a zamícháš to.
Pili jsme to každou neděli ráno.
Je to pohlazení na duši.
Že?
Je to moc dobré.
Tohle je Doña Mela, což je stánek, který tu je už přes 70 let.
Claudia sem chodila s babičkou a mámou.
- Phil. - Mucho gusto.
A tohle je Carmen, která ho provozuje, protože předtím ho provozovala její matka.
Její matka byla Doña Mela.
To je její dcera.
Vidím tu podobu.
- Máš tu něco oblíbeného? - Jo.
- Co? - Nejradši mám asi chile relleno.
To vypadá dobře. Co to je?
Chile relleno. Bude ti to chutnat.
- Takhle v tortille? - Jo.
Asi se zašpiním.
Jo, je tam hodně šťávy.
Tak jo, jdeme na to. Claudio.
Měli bychom si zatančit.
Tančím!
Šťastný tanec.
Dobrota.
Změnilo se to od té doby, cos byla malá?
Vůbec ne.
- Není to skvělé? - Je to úžasné.
Jedno z nejlepších míst v Guatemale, že?
Je to malý stánek, kde je kuchyně?
Doma.
Každý den vstávají ve dvě nebo ve tři ráno
a připravují všechna jídla, která vidíte,
aby je přivezli na trh.
- To... - Plantainy v mole.
V mole.
Moc dobré!
- To vajíčko! - Pošmákneš si.
Samozřejmě. To je ale barvička.
Vezmi celou tostadu a kousni si.
- To nejde. - Jo.
- Fakt? - Možná se ušpiníš.
Ale tak se to jí.
Pořádně otevři pusu.
To nejde.
To je nejlepší.
Teď ty, z druhé strany.
Kousni si, Claudio.
Jo, jsem na tebe hrdej! Jo, Claudio!
- Tak se to dělá. - Tak se to dělá.
Asi hodinu od Guatemala City
najdete staré hlavní město země, Antiguu.
Má za sebou bouřlivou historii,
byla zničena zemětřesením a znovu postavena už pětkrát.
Naposledy v 18. století,
což je vidět z té nádherné architektury.
Je tu toho tolik k vidění.
A ochutnání.
Dneska si dám oběd na místě, kde se nabídka neustále mění.
Speciality jsou tu třeba jeden den a pak už nikdy.
- Ahoj, já jsem Phil. - Těší mě.
Může za to tenhle muž, šéfkuchař Mario Godínez.
Těším se, protože jsem četl, že barriga llena, corazón...
„Contento.“ Ano.
- „Plné břicho, šťastné srdce.“ - Jo.
- Budeš šťastný. - Uvidíme, jak plné bude.
Jdeme na to.
Barriga Llena vypadá jako bar,
a je to bar,
což znamená, že vidíte, jak ta skvělá jídla připravují před vámi.
Měl jsem štěstí, že zrovna podávají speciální chucos,
pouliční jídlo podobné hot dogům.
Používáme uzenou klobásu
a děláme si vlastní kysané zelí.
Je to z bílé kukuřice, černé a žluté.
- Mario. Páni. - Jsem zvědavý.
Řeknu ti, co je skvělé.
Hned mi to trochu připomíná hot dog se vším.
Jo.
Ale je tam ta skvělá uzená klobása.
- Jo. - Kousnu si z každého.
- Dobré, že? - Mario!
No tak!
Miluju to zelí, miluju tu klobásu.
Jedna z nejlepších, co jsem kdy jedl. Fakt.
- Knedlíky? - Knedlíky.
Je to směs vepřového a k tomu čínské chimichurri.
Máš rád pikantní?
Mám rád všechno.
Zkus to s tímhle.
Je to matcha chilli z guatemalských sušených chilli papriček.
Máme rádi domácké jídlo, tak ho připravujeme i tady.
Jsem jako doma.
Tohle je místo plné radosti.
Už bych nemohl mít větší rado...
Tohle je naše smažené kuře, 24 hodin marinované v podmáslí.
Tohle mám nejradši.
Místní podnik, ve kterém jsou místní chutě,
ale je to i mix.
- Jo. - Žádná pravidla.
Ale pravidla se mají porušovat.
Pravidla se mají porušovat.
- Namočit? - Jo.
Vyrábíme si majonézu z černého česneku.
Obejme mě?
- Jo. - V pohodě.
Je to dobré?
Jedno z nejlepších, co jsem kdy jedl!
Křupavé, chutné, šťavnaté.
Mario, objal bych tě znovu, ale chci si dát ještě.
Tohle je Casa Santo Domingo.
Před 300 lety to byl velký klášter,
ale při posledním velkém zemětřesení byl zničen.
Krása.
Režisér: Co vidíš, Phile?
Vidím kosti.
Nikdy jsem takové místo neviděl. Je to hotel i archeologické naleziště.
Nádhera.
Je to kouzelné a přívětivé místo.
Můžu se ho dotknout?
Snad se ti ulevilo.
Všude potřebujeme zprostředkovatele, aby nám pomohli s produkcí.
Jsou taková spojka mezi námi a městem, ve kterém jsme.
Tady jsme měli skvělý tým.
Tohle je Greg, vedoucí týmu, Harold a Rebecca.
Na vás.
Jste moc hodní a přívětiví.
- Není zač. - Rád s vámi pracuju. Jste nejlepší.
- Děkujeme. - Nejlepší.
Chtěl jsem je vzít v jejich městě na něco skvělého.
Tohle je Hugo's Ceviche.
A tohle je Hugo.
Jeho otec, Hugo starší, začal prodávat z korby auta.
A tohle je to auto.
Teď stojí na dvorku,
kde má dvě restaurace,
a jídelní nabídku postavil na ceviche.
A má i dobré pivo.
- To je velký sendvič. Co v něm je? - Je to chuco.
Něco jako hot dog.
Už jsem měl luxusní verzi chucos,
ale teď je čas na klasiku.
- Naše klasické pouliční jídlo. - Klasika.
Víš, jak moc to miluju? Měla jsem to na svatbě.
- Mám to nejradši. - Super!
- Jsou tak dobré. - Tak jo.
Hugo!
Teď se budeš jmenovat Chuco.
Nedivím se, žes je měla na svatbě.
Jo!
Co to...
- To je smažená ryba. - Jo.
Vypadá skvěle.
A pizza. To je nejlepší auto na světě.
Jo.
Dojedeš ke mně domů?
Co je na pizze?
- Chapina. - Pizza chapina.
Je tam vše, co máme rádi. Fazole, marinara...
Chorizo a sýr.
Guatemalská pizza. Tohle mi bude chutnat.
To proto, že Rebecca nejí ryby.
- Jo. - Cože?
Jím jako dítě.
Proto jsme na svatbě měli pizzu a chucos. Jo.
Vynikající.
Už jste spolu pracovali?
- Jo, hodněkrát. - Často.
Je to šéfka, že?
Rozhodně, jo.
Viděl jsem tě v dopravní zácpě.
- Jsi drsná. Fakt, buď opatrný. - Jo. Myslím...
A nesmíme zapomenout na specialitu.
V Guatemale je sobota Den ceviche.
- Výjimečná sobota. - Pro tebe.
- Jen pro mě? Všechno? - Jo.
- Páni.
Vítej v Guatemale.
- Dej si k tomu sušenku. - Mám štěstí. Tak jo.
To je dobrota!
Chutná ti to?
Limetka, worcesterská omáčka, mořské plody.
To je radost.
Chutnalo by to i lidem, kteří nejí mořské plody.
Ochutnám.
Jo! Jen ochutnej.
Je to vynikající.
Uvidíme, co řekne Rebecca.
Nevyplivni to.
- Změnils můj názor na mořské plody. - Jo!
Jo! To je výhra.
Zase jsme vyhráli!
Lepší, než jsem čekala.
Mnohem lepší.
Ochutnáš i smaženou rybu?
- Bože. - Co?
- A je to! Je z tebe rybí člověk. - Je to fakt moc dobré.
- Díky tobě jí rybu! - Moje rodina tomu neuvěří.
Uvidí to a budou na tebe hrdí.
Asi se budou zlobit, protože ti to trvalo jeden den.
A oni se snaží celý život, takže...
Řekni, žes byla u doktora a jsi vyléčená.
Je čas na snídani.
Jdeme do „Velkého comalu“, El Comalote.
Comal je velká plochá pánev,
na které se připravují tyhle tortilly.
Jdu sem se skvělou gastronomickou novinářkou,
Luciou Barrios.
- Mám časopis o jídle. - Jak se jmenuje? Řekni.
Jmenuje se Nixtamal.
Psala jsem o všech nových restauracích,
které začaly měnit kulinářskou scénu v Guatemale.
Všechno, co se stalo, je díky nám všem, díky naší generaci.
Jo.
Před deseti lety nebyla nikde dostupná tradiční kukuřice.
V supermarketech běžně vidíme
jen dovezenou kukuřici, která vypadá stejně.
Ale za tou zdí jsou tradiční kukuřice, každá je jiná.
Ta kukuřice se používá tak zřídka, že většina Guatemalců ji ani neviděla.
Ale šéfkuchařka Gabriela Perdomo věří,
že skutečné guatemalské jídlo se bez ní neobejde.
Chuť, vůně i textura je úplně jiná.
U ostatních tortill je ta vůně...
- Je pryč. - Je pryč.
Vůně, chuť i celá podstata jsou pryč.
- Živiny jsou pryč. - Živiny.
Takže dneska si dám zdravou snídani.
- Ano. - Přesně.
Čím mám začít?
Klidně můžeš začít klasickou tostadou.
To je asi nejtradičnější pochoutka.
Jak říkala. Ta kukuřice má tak bohatou chuť.
- Jo, má bohatou chuť. - Páni.
Vypadá to jako kukuřice plněná kukuřicí.
Možná jsou uvnitř brambory?
Richard: To je jako knish.
Má to uzenou...
Richard to přirovnal ke knishi. Víš, co to je?
Ne, co je knish?
Takové židovské jídlo z New Yorku.
Aha.
Urazils to, když jsi to nazval knishem.
Je to moc dobré.
Tohle vypadá trochu jako empanada.
- Doblada. - Doblada.
Je tam uzené chorizo.
Říkala jsi, žes vyrůstala na začátku gastronomické změny?
Když jsem byla malá,
všechny restaurace, kam jsme chodili,
byly buď steakhousy, italské restaurace nebo mekáče.
Takže jde i o změnu v tom, jak vidíme sami sebe.
Ženy, které vyrábějí tortilly ručně, jsou většinou nejhůř placené.
Tohle je první místo, které změnilo to, jak se vnímají.
Aha.
Nebyla to práce, která by byla vážená.
Toho se musíme držet.
Jak mi to jde?
Snědls všechnu kukuřici.
Nejlepší.
Tradiční kukuřice je velmi sytá.
Takže mám zpomalit?
Je zlé, když vám majitelka restaurace řekne, abyste zpomalili?
Je to mnohem lepší než McMuffin s vajíčkem.
Hned vedle je sopka Volcán de Fuego.
A je to velmi aktivní sopka.
Vybuchuje každou půlhodinu.
Ale co tu jsme, tak byly erupce jen malé.
Prostě jako...
Tak to vypadá.
Ale v noci je vidět i láva.
Jdeme do krásné moderní guatemalské restaurace tady v Antigue.
Tohle je Nanik.
Se mnou jde Monica,
Lily, její snoubenec Mason,
náš bratranec Jeremy a milovaná Claudia.
Na Claudiu.
Claudia není jen vzácný host na naší večeři,
je to vzácný host naší rodiny.
- Mám vás ráda. - My tebe.
A děkuju, že jste mě vzali zpátky domů.
Děkujeme, žes jela.
- Zdravím. No teda. - Zdravím.
První chod nám přinesli šéfkuchař Fernando Solis
a jeho obchodní partnerka Nalu Díaz.
Všechno, co tu připravujeme, je z místních surovin.
Na talíři máte esquites.
Patří tam kukuřice.
- Ano. - Sýr Chancol.
To je místní sýr, ale sami ho tu udíme.
Trochu červené řepy a koriandru.
No teda.
- Ty slzíš? - Jo.
- Rozbrečíš i mě. - Claudio!
Jo.
Jedno sousto.
Takhle hned?
Stalo se něco kouzelného, že?
- Jo, připomíná mi to dětství. - Vařila to tvoje máma?
Mám z toho husí kůži. Je to úžasné.
Víš co? Měla by ses napít.
Jo, na zdraví!
Ten nápoj mi připomíná Vánoce
a teď z toho dělají koktejl.
Řekla bys, že alkohol to zlepšuje?
Jo, je to s ním mnohem lepší!
Pak přejdeme z pevniny do oceánu.
Tatarák z mořského okouna s koriandrem a řepou.
- Před kolika lety? - Lily bylo šest.
Když jsi pro nás začala pracovat?
- Jo. - Zamilovala jsem si Claudiu.
Tancovala se mnou v kuchyni.
A říkala jsem jí mi reina, moje královno.
A ty jsi?
Princesa.
To teda jo.
Ale taky je předsedkyní fanklubu Phila Rosenthala.
Když si na Philipa postěžuju, hned řekne: „Ale je tak hodný.“
Na co si stěžuješ?
- „Je tak hezký.“ - Jo!
Díky za tebe, Claudio.
A taky se moc dobře bavíme. A...
Kromě dneška, kdy jenom brečí.
Další chod.
To je nádherná prezentace.
Tohle je můj nejoblíbenější pokrm tady.
Mashan je list, který používáme k tamales.
A na něm je navrstvený hovězí jazyk, paprikové rocato a cibule.
- Co máme dělat? - Dejte si tam rýži.
Bože, ta chuť rýže.
- To je úžasné. - Páni.
Masone už přemýšlíš, co budeš doma vařit?
Jo, je to inspirativní.
- Jo, to je. - Je to fenomenální.
- Co myslíš, Jeremy? - Výborné.
Jsem v úžasu, že první sousto nějakého jídla
dokázalo Claudiu přenést do dětství
a nám povyprávět příběh o tom, jaké je guatemalské jídlo.
Jídlo má velkou moc.
Ještě jsem neviděl, že jídlo někoho rozplakalo.
Moničino jídlo mě dokáže rozplakat.
Claudio?
- Co na to řekneš? - Vtipné, že?
Ne!
Tohle je Finca El Tempixque,
kávová plantáž, kam jedeme ochutnat další skvělou plodinu,
cukrovou třtinu,
v různých podobách.
Konkrétně v její fermentované a destilované podobě. Jako rum.
Nejoblíbenější je Zacapa, vyráběná tady v Guatemale.
Ochutnávka rumu.
Samozřejmě, že moje krásná žena je tu náhodou taky,
protože miluje cukrovou třtinu!
- Ahoj, vítejte! - To je Monica.
Vítejte v Guatemale.
Nesu vám čerstvou cukrovou třtinu.
Máme štěstí, že tu máme Vanessu a master blendera, Lorenu.
Tuhle dámu miluju. Uvidíte proč.
Jak dlouho jsi master blender?
No, čtyřicet let.
Vážně?
Vypadáš na 40.
V lednu mi bude 70.
Chcete ochutnat šťávu?
- Chci všechno. - Dobře.
Tohle je první krok ve výrobě rumu. Extrahovat šťávu.
- Jo, ještě! - Páni!
Tančíme!
Jo!
- Hele, jak mi to jde. - Do toho!
- Celý klacek? - Jo.
- Je z toho nějaká šťáva? - Jo, dobrá práce.
- Čerstvá šťáva z cukrové třtiny. - Díky, Loreno.
Phile? Jaké to je?
Páni, to je zajímavé.
- Je to výborné. - Že jo?
Vysvětlíme vám proces zrání rumu.
- Dobře. - Dobře? Pojďte.
Lorena používá systém solera,
míchá rumy různého stáří v různých sudech.
První sud je z amerického dubu, kde bývala americká whisky.
- Takže v tom byla whiskey. - Přesně.
A to dodává rumu lehkou příchuť.
- Přesně. - Jo.
Během staření pálíme rum v sudu,
protože chceme získat intenzivní vůni a chuť.
Je to složitý proces.
A máme tu člověka, který to vyrobil.
Teď si dáme hotový produkt.
Přesně!
Jdeme.
Rum a pochutiny na střeše s velmi působivým výhledem.
Mám tu Zacapu XO.
- Hezké. - Ano.
Zacapa XO je blend od 10 do 25 let.
- Aha. - Můžeme ochutnat?
- Můžeme. - Tak jo.
Je to pomalý pohyb.
Jako ta písnička.
Jo?
Výborně.
To je ta latinskoamerická vášeň.
- Tak jo. - Malý doušek.
- Malý? - Jo.
- Vidíte. - Trošku.
- Vidíš? Už mu to jde.
Pamatujte.
Na zdraví.
- Děkuju. Salud. - Salud.
- Sopka je šťastná. - Zase.
Na zdraví, sopko.
- Carolino. - Ahoj, Phile.
Zdravím.
Carolina Escobar Sarti provozuje Alianzu.
Je to domov, který pomáhá mladým ženám, které byly zneužívány.
Učí se tam různým dovednostem.
Je to pro ně bezpečné útočiště v drsném světě.
Pro mnoho dívek je to útočiště.
Poskytujeme jim ochranu.
Pracujeme na prevenci. Mají přístup ke spravedlnosti.
Je to velké zařízení. Máte koleje, pekárnu, kuchyni.
- Nahoře jsou dílny. - Máte lékařskou péči.
- Jo. - Všechno.
Můžeme se jít podívat nahoru do pekárny.
- Skvělé. Tak jo. - Dobře.
Mimochodem, žádné dívky, které uvidíte na kameře,
nejsou v ohrožení, proto je můžeme ukázat.
- Ahoj. - Ahoj!
Já jsem Phil.
- Jennifer. - Jennifer?
- Angelica. - Angelica.
- Daniela. - Daniela.
- Julito. - Julito.
- Rutilia. - To jsem ještě neslyšel.
Krásné jméno.
- Ahoj. - Carla.
Carla?
Phil.
- Empanady. - Aha.
S manjarem. Manjar je velmi sladký.
Kolik jí je?
„Je mi 17.“ Ano.
Je u nás tři a půl roku.
- A tohle je... - Manjar.
- Jo.
To je skvělé.
Všechny rády vaříte?
- Sí. - Jo.
Já rád jím.
Chceš to zkusit?
Ne, budu se dívat. Jo, nechci vám to pokazit.
Výborně! Teď to dáme do trouby.
Odnést to zvládnu.
Po chvilce v troubě
se podává oběd.
Koukejte dovnitř.
Děkuju.
Nedá se přehnat, jak moc užitečný ten program je.
Moc dobré.
Ale nechám ty mladé ženy, aby to vysvětlily samy.
La Alianza nás nesmírně podporuje.
Hlavně nám poskytuje velkou emocionální podporu.
Nevím, jak to...
Jsme za všechno moc vděční.
Sama bych se nikdy takhle daleko nedostala.
A určitě bych nemluvila před tolika lidmi.
Měla bys mluvit před více lidmi!
Protože ti to jde. Jo.
Je to jako domov.
Jsme rodina a jsme tu společně.
Nezaslouží si domov každý?
Plný bezpečí, lásky a radosti?
Svět dokáže být bezcitný.
Děje se spoustu špatných věcí. Nepředstírejme, že ne.
Některé věci neovlivníme.
Ale můžeme ovlivnit, co uděláme my.
Takže někdy je to na občanech, aby věci napravili.
To tady udělala Carolina.
Jsem hrdý, že jsem tu mohl být.
Jsem hrdý, že jsem poznal ty dívky a lidi, kteří Alianzu provozují.
Teď budou v mém životě
a doufám, že se ke mně připojíte
a pomůžete jim, protože si to zaslouží.
Je čas se vrátit do Guatemala City za šéfkuchařem Pablem Díazem.
Specializuje se na moderní guatemalskou kuchyni
a je v tom velmi dobrý.
Jeho restaurace je jedna z nejlepších v Latinské Americe.
Tohle je Mercado 24.
Dneska se mnou půjde moje milá Lily Rosenthal,
možná už jste o ní slyšeli, a její stejně milý snoubenec.
Šéfkuchaři Pablo, šéfkuchař Mason.
Většinou natáčím jenom s Lily.
Tohle je poprvé, co s sebou vzala snoubence.
To doufám.
Pablo, ty jsi známý svými mořskými plody.
Jo.
Pracujeme jen s čerstvými úlovky, takže dnes tu máme cňapala červeného.
- Krásná ryba. - Páni.
Nádhera.
Udělám vám svou slavnou tostadu.
Tím chňapalem nešetříš.
Aceite cortado, neboli olej s koriandrem, česnekem
a trochu sójové omáčky.
Hezký.
Jo, je to moc hezké. A...
- Lily. - Děkuju.
Není zač.
- Díky. - Jo, není zač.
- Chutná? - Panebože.
- Moc. - Výborné.
- Jo. - Ta majonéza je dokonalá.
Děkuju moc.
Svět by měl vědět, jak jste se poznali.
- Dobrý příběh. - Souvisí s jídlem.
- Že? - Moje oblíbená historka.
Měl jsem pop-up restauraci.
Nabídl jsem jí ústřice,
které odmítla.
Hele, s ústřicemi už jsem párkrát měla problém.
Jo.
Ano, strejdo.
NAKRMTE NĚKDO PHILA: NASHVILLE (2022)
To vypadá jako vražda.
Panebože.
- To použijeme. - Prosím, ne.
- Jo. - Strejdo?
Zničil mi život.
Tak mi nabídl něco jiného.
Když odmítla ústřice, musel jsem jí nabídnout kaviár.
Což je jedno z jejích nejoblíbenějších jídel.
Jo, to měla ráda, už když jí byly dva roky.
A když mě požádal o ruku? Prstýnek byl v plechovce od kaviáru.
No tak.
To je hezké.
A proto ten prsten pořád smrdí.
To mi připomíná, jak k nám jednou Mason přišel,
jestli si s námi může promluvit, a měl o tobě moc krásný proslov.
- Jo. - I o rodině.
A požádal o naše požehnání.
Řekl jsem mu, že to nemusel, ale bylo to od něj moc milé.
Něco jsi mi toho dne řekl, co mě fakt zasáhlo.
Že doufáš, že jednoho dne to zažiju na tvém místě.
A na ten den se moc těším.
Nerozbreč mě.
Blbej Mason.
Ano!
Hele, celý červený chňapal.
- Páni. - Velká dobrota.
Jméno superhrdiny. „Velká Dobrota“.
Velká dobrota.
Dobrota nestačí.
- Je to velká dobrota. - Jo.
No tak.
- Rybí taco. - V Guatemale tomu neříkáme taco.
- A jak? - Je to tortilla s rybou.
Nebo s fazolemi.
- Ne taco. - Ale je to jako taco.
Je to taco. Je to totéž.
Jo.
Pablo, mám tě rád.
Děkuju.
Dobrota?
Velká dobrota.
Ještě kousek. Pro koho to asi je?
Dáš to mé ženě? Je na baru s jiným mužem.
S jiným mužem?
Ani nevím, kdo to je.
Jsem velký fanoušek.
Řekni jí, že tu její manžel pořád je.
Ahoj, Phile.
- Tady je. - Jo. A je to.
To je Jimmy O. Yang.
Jak se máš?
Dobře. Zrovna jsem v Bostonu.
Máš teď asi čtyři vystoupení, ne?
Jo. Je to super. Fakt skvělý.
Víš, kde jsem já.
- Kde? - V Guatemale.
- Fakt? - Fakt.
Šli do nejlepší pekárny v Guatemale
a něco mi přinesli.
Co to je? Borůvkový croissant?
Je to takový danish.
To miluju.
Miluju všechno, co je glazované a vrstvené.
Takhle?
Panebože.
Pošli mi to sem. Pošli to do Bostonu.
Byls v Carnegie Hall!
- Jo. - To jsme neprobrali.
Jo. Dvě vystoupení. Vyprodali jsme Carnegie Hall dvakrát.
Úžasné. Fakt válíš.
Je to jedna z mála budov, kterou rodiče znají.
- Jo. - A ještě Operu v Sydney.
Přišlo hodně Číňanů.
Ale i Kantoňané z Hongkongu.
Nevím, jestli můžu říct, čím jsem tam začal.
Řekni to.
V kantonštině: „Ťiu nej lou mou“ což znamená „Mr* vaši matku“.
A lidi šíleli.
Takhle teď budu zahajovat svůj pořad.
Jo, to byl měl. Dávám ti svolení.
To je něco přesně pro mě.
Taky rád cestuješ a jsi velký jedlík.
Miluju to.
A můj agent ví, že pojedu jen tam, kde dobře vaří.
Ale nejradši to mám ve Vancouveru.
Jo, tam mají skvělé čínské jídlo.
Bože, úžasné! Založím si tam druhou rodinu.
Nemám ještě ani první, ale tu druhou založím ve Vancouveru.
Tak jo, Jimmy, nastal čas,
abys řekl vtip pro mého tátu.
Tak jo. Bude to s námi hodně souviset.
Asiat a Žid jedí v restauraci.
Asiat si objedná miso polévku.
A Žid na to: „To je skvělé. Tohle jsi jedl jako malý?“
Asiat odpoví: „Ne, jsem Číňan. Miso polévka je japonská.“
A Žid řekne: „Číňané, Japonci, Vietnamci, všichni jste stejní.“
A Číňan na to nic neřekne.
Žid si objedná salát.
Číňan se ho zeptá, jestli to jedl už jako malý.
„Ne, to je iceberg, ledový salát.“
A Číňan: „Iceberg, Goldberg, Eisenberg, všichni jste stejní.“
Výborně.
- Fungovalo to? Nekecej. - Jo.
Tátovi by se líbil.
Super.
- Jimmy O. Yang! - Vážím si toho. Díky.
Děkuju moc.
Je čas na poslední setkání a jdeme to výjimečné restaurace, Diacá.
Diacá znamená „odsud“.
A všechny suroviny jsou z guatemalských farem.
- Pablo! - Ahoj, Pablo.
Ahoj.
Hvězdy!
Jako v mnoha jiných městech, i tady se kuchaři znají.
Jsou to přátelé, což je moc hezké.
Na vás, děkuju.
- Salud. - Na zdraví.
Tohle je šéfkuchařka Debora Falud.
Je mistryně mezoamerických kuchařských technik
a vytváří vskutku nápadité pokrmy.
Například tenhle, ve kterém je chilacayote, druh dýně,
na něčem, co nedokážu úplně rozpoznat.
Počkat.
Chutná jako síh.
Ne.
Jsou to uzené hrozny.
- Uzené hrozny? - Jo.
Když vyudíte hrozny, získají takovou chuť.
- To je úžasné. - Ušetříme na sízích.
Podívejte. To je maizotto.
Ne rizoto. Maizotto.
Protože „M“ jako maíz.
Je to ze slepice, kterou vaříme 28 hodin.
Pak je tam chorizo, které děláme s krevetami,
parmazán a chipilín.
Popadni ten talíř jako doma, Phile.
- Jako doma? - Jo.
- Promíchej to. - Jo?
Děkuju.
Mám dlouhou naběračku.
- A dlouhou ruku. - Jo.
Všechny ty pokrmy byly pro mě nové.
Panečku.
Chutě, textury, kreativní využití surovin.
Návštěva Guatemaly je vzrušující.
Stejně jako země samotná je i starověká kultura v období obnovy.
A všude je cítit kreativní energie.
Nesledujete to. Vaše ruce už to umí.
Tohle byla dlouho očekávaná cesta.
Dost mi to trvalo.
Trochu se stydím, protože to vážně stojí za to.
Jsem na novou generaci moc hrdá.
Jsem šťastná, že odvádíte tak tvrdou práci.
Jo.
Jsem ráda, že jsem zase v Guatemale.
Amen.
Vítej, Claudio.
Tady to většinou končí, ale musíme vám ukázat ještě něco.
Byli jsme tu chvíli před Vánocemi,
kdy se tu koná festival Upálení ďábla.
Lidé po celé zemi upalují tyhle hrůzostrašné figuríny ne vatrách,
aby vyhnali zlo a přivítali nový rok.
Se špatnou energií ven, s dobrou sem.
Zatím sbohem, Guatemalo.
Vrátíme se.
Překlad titulků: Beata Krenželoková