NETFLIX-DOKUMENTTISARJA
Iloinen, nälkäinen mies
Matkustaa meritse ja maitse
Hän yrittää ymmärtää
Pastan, possun, kanan ja lampaan taidetta
Hän ajaa luoksenne
Hän lentää luoksenne
Hän laulaa teille
Ja tanssii teille
Hän nauraa kanssanne
Ja itkee vuoksenne
Hän pyytää vain yhtä vastapalvelusta
Voiko joku ruokkia Philin?
Ruokkikaa hänet nyt
Olen Rio de Janeirossa.
Rio de Janeiro, Bialystock ja Leo.
Elokuvasta Kevät koittaa Hitlerille.
Niin kuulin ensi kertaa Rio de Janeirosta. Tiedän siitä vain musiikin.
Kuulin, että täällä on kuuma, eikä se ollut vitsi.
Brasilia on Latinalaisen Amerikan suurin maa pinta-alaltaan ja väkiluvultaan.
Asukkaita on yli 200 miljoonaa, ja Rio on toiseksi suurin kaupunki.
En ole ikinä nähnyt mitään tällaista.
Vuoret kohoavat tuolla.
Ne ovat todella kauniin muotoisia.
Yhden huipulla on kuuluisa patsas.
On laaksoja ja kukkuloita. Missä kaupunki on?
Siellä niiden seassa. Suurenmoista!
Sitä sanotaan ihmeelliseksi kaupungiksi hyvästä syystä.
Antiperspiranttia kainaloon ja kaupunkiin.
Hei!
Mitä kuuluu? -Hyvää, kiitos.
Onpa kaunis tori.
Upea, eikö vain? -Mikä sen nimi on?
Tämä on Praça Nossa Senhora da Paz. -Helppo sinun on sanoa.
Tom Le Mesurier on britti, joka kiersi maailmaa,
kunnes tapasi tytön ja asettui Rioon.
Hän ilmeisesti pitää kuumasta.
Tom vetää ruokakierroksia. Olen siis hyvissä käsissä.
Aloitan matkani mielipuuhallani hedelmien maistelulla.
Tropiikissa hedelmät ovat kaikki kaikessa. -Niin.
Hän tietää, mitä tekee.
Kuin raaka murha.
Maista tätä. Tämä on passiohedelmä.
Se on hapanta. Valmiina.
Siinä se. Oikein hyvää!
Tätä annetaan lapsille rauhoittumiseen. -Hienoa! Olen rauhoittunut.
Minä katson näitä. -Ne ovat mahtavia.
Mikä se on? -Kauden hedelmä.
Pikkuinen mango nimeltä carlotinha.
Satokausi kestää vain kuukauden tai kaksi. Maista. Maku on voimakas.
Jestas. -Upeaa, vai mitä?
Oletko maistanut? -En.
Teidän pitää saada tätä.
Tämä on mangojen mango. Sano nimi uudelleen.
Manga carlotinha. -Carlotinha.
Hyvä. -Muistakaa se nimi.
Tungen niitä housuihini, kun lähden maasta.
Katso. Pitaija eli lohikäärmehedelmä.
Sanon tämän ennen maistamista. Hedelmä aiheuttaa pettymyksen.
Eikö vain? Väri lupaa niin paljon. -Se on todella kaunis.
Tässä on enemmän makua kuin useimmiten. -Vähän.
Papaijaa.
Monta kertaa vau.
Niin.
Tämä on hauskaa.
Ajattele, että tämä on työtäni. -Hyvä työ.
Ajattele, että tämä on minun työtäni.
Hyvä työ. -Meillä on hyvät työt. Hyville töille.
Richard, osta näitä kaikille. Teidän pitää maistaa.
Jatketaan matkaa. -Selvä.
Obrigado. -Tervetuloa aina takaisin.
Tulen aina takaisin.
Tunnet varmasti kasvin, jota kutsutaan nimellä maniokki.
Minä opin tuntemaan sen kassavana.
Sen juuresta saadaan tapiokatärkkelystä.
Hän hankaa sitä tuon ison siivilän päällä.
Siitä tulee… -Kuin jauhoa.
Kuumetessaan se muuttuu geeliksi, ja siitä tulee pannukakku.
Oreganoa. -Kyllä.
Juustoa Koillis-Brasiliasta, queijo de coalho.
Hän saa tuon näyttämään helpolta.
Kun teen tuota kotona, koko keittiö sotkeentuu.
Kiitos.
Obrigado.
Mitä sanot?
Tosi hyvää. Pidän tästä kovasti.
Eikä se siihen jäänyt. Pasteleita.
Niitä on erilaisia. Mistä pidät? -Katkaravusta, camarão.
Otan myös yhden palmiton. Siinä on palmunydintä.
Kiitos.
Onko tämä tulista? -Ei liian tulista. Sopivasti.
Eikö olekin hyvää? -Kyllä kelpaa.
Taas yksi syy tulla.
Ai, siellä oli juustoa. Söin ja söin, mutten päässyt juustoon.
Kuin maailman paras juustotasku.
Pääsemme televisioon!
Kun portugalilaiset saapuivat tänne uudenvuodenpäivänä 1502,
he luulivat lahtea erilaiseksi vesistöksi -
ja nimesivät sen "Tammikuun joeksi" eli portugaliksi Rio de Janeiroksi.
Yli 500 vuotta myöhemmin eurooppalainen vaikutus on yhä vahva,
mutta afrikkalaista ja maan alkuperäisväestöä on paljon.
Brasilian kulttuuri on kaunis sekoitus.
Yksi asia, josta kaikki ovat samaa mieltä, on viina cachaça.
Se tislataan käyneestä sokerijuurikasmehusta.
Menimme maistelemaan sitä Academia da Cachaçaan.
Otin mukaan Jazminin ja Nandan. He ovat fikserimme.
Suoraan sanoen halusin mukaan jonkun,
joka pysyisi mukanani juomaosastolla -
ja opettaisi tärkeän sanan portugaliksi.
Saúde.
Saúde, Varanda.
Voi luoja. -Hyvää.
Täällä on 50:tä erilaista cachaçaa eri puolilta Brasiliaa.
Tämä on erinomaista. -Kyllä.
Nyt kun olemme maistaneet raakaa cachaçaa,
on maistettava sitä Brasilian kansalliscocktailissa.
Caipirinha!
Saúde.
Richie!
Luin caipirinhan historiasta.
Sata vuotta sitten oli kamala flunssa-aalto.
Tämä oli melkein lääkettä limetin C-vitamiinin vuoksi.
Niin sanottiin. -Ja alkoholi tappaa…
Se tappaa kaiken.
Kauanko tämä ravintola onkaan ollut tässä?
Vuodesta 1985.
Ajatella. -Silloin minä synnyin.
1985. -Miksi naurat?
Oho! Kaunista.
Emme menneet Academiaan vain cachaçan takia,
vaan koska kuulimme, että sieltä saa mahtavaa versiota kansallisruoasta,
feijoadasta. Siinä on naudanlihaa, possua,
mustia papuja ja silputtua lehtikaalia,
ja päällä on paahdettua jauhosekoitusta farofaa.
Ja sivussa appelsiinia.
Ensin varmaankin otetaan riisiä.
Kyllä. -Tehdään riisipeti.
Katson, miten te teette. -Selvä.
Olisi pitänyt laitattaa kynnet. -Niin olisi.
Hän ottaa papuja. Anna hänelle lihaa.
En pidä… -Mitä tuo on?
Mitä tuo oli?
Taisimme osua putkeen.
Herran tähden.
Tässä, Nanda.
Nanda.
No niin. -Peitä se jollain.
Olosi paranee.
Voit antaa minulle palan, sillä pidän makkarasta.
Saat tästä. -Juuri niin.
Pidän hedelmistä tässä. Pidän kaikesta. -Kyllä.
Katsokaa, kun syön. -Selvä.
Mahtavaa.
Kertokaa elämästänne. Sinä olet syntynyt Riossa.
Sinä et ole. -Buenos Airesissa.
Sekin on hyvä.
Teettekö töitä yhdessä? -Olemme aina yhdessä.
En voisi elää ilman Nandaa. -Miten suloista!
Hän on lempityötoverini.
Hienoa. Hän ei sanonut noin sinusta.
Hän tosin jättää minut. -Mukavasti sanottu.
Lapset.
Millenniaalit. -Eikö?
Pidän tästä. Nyt haluan maistaa…
Tulista. -Niin.
Onko tämä erittäin? -Kyllä!
Ääni tuonpuoleisesta.
Otatko? -Otan.
Hyvänen aika. -Tee se!
Lopeta! -Tapat Nandan.
Oli mukavaa tavata teidät kaikki.
Oli kiva tuntea. -Kuolen tämän lusikallisen jälkeen.
Tämä on hienoa. Etsin nyt feijoadaa.
Jos palaan kotiin, jos olen LA:ssa tai New Yorkissa,
etsin käsiini jonkun, jolta saa feijoadaa.
Haluan sitä.
Pyydetään sinulle toinen. -Mikä?
Caipirinha. -Ei. Kävelen vielä liikenteen sekaan.
Turistien ykkösjuttu on varmaankin Sokeritoppavuoren huipulla käynti.
Vuori on saanut nimensä entisajan sokerimuottien muodosta.
Ja miten köysirata vuorelle rakennettiin yli sata vuotta sitten…
Kaunista.
Ensin pysähdytään vuorelle matkan puolivälissä.
Juku!
Onko tämä todella näin upeaa?
Mieletön näköala.
Ja korppikotkat muistuttavat kuolemasta.
Tämä on paras näkymä Rioon.
Korjaus, toiseksi paras.
Köysirata jatkuu vielä.
Matka Sokeritoppavuorelle kestää noin kolme minuuttia.
Nyt Copacabanan ranta näkyy täältä.
Onko tuo se? -Kyllä, se on Copacabana.
Tiedän asioita!
Kun menee loppuun asti, näkymä muuttuu tuhat prosenttia.
En ole koskaan nähnyt niin upeaa näkymää.
Kaikki me, en vain minä,
vaan myös kyllästyneet kuvaajat, olimme häikäistyneitä.
Tule tänne. Mene köysiradalla vuorelle.
Siellä voi ottaa caipirinhan.
Se on herkullista.
Yksi elämäni parhaista drinkeistä!
Drinkki Rion yllä auringon laskiessa.
Tee se.
Olemme jo matkustaneet vähän.
Tämä on yksi kauneimmista näkemistäni paikoista.
Menemme Brasilian parhaaksi arvosteltuun ravintolaan Lasaihin.
Saan syödä keittiömestari Rafan ja hänen vaimonsa Malenan kanssa.
Hei. Tervetuloa. Hauska tavata. -Hei.
Ja tämän kaverin.
Tässä on ensimmäinen poikani Benny.
Benny! -Kyllä.
Minulla on poika nimeltä Benny. Hei, Benny!
Onko Benny tottunut ravintolaan? -Hän viettää paljon aikaa täällä.
Hän on maskotti. -Itse asiassa pomo.
Tämän koiran voisi ottaa minne vain.
Rafa on brasilialainen, Malena taas Texasissa syntynyt meksikolainen.
He tapasivat kokkikoulussa. -Olimme samalla luokalla.
Olimme New Yorkissa vähän aikaa.
Hän oli salin puolella, minä keittiössä.
Pari työskenteli Baskimaassa Espanjassa, mistä ravintolan nimi Lasai tulee.
Se tarkoittaa baskin kielellä rauhallista, ja siihen nämä kaksi pyrkivätkin.
Aloitetaan caipirinhalla.
Kippis. -Kippis. Ensi kerrallesi Brasiliassa.
Minulla on mukavaa.
Nyt vielä mukavampaa! -Hyvä.
Tosi hyvää. -Niin.
Heillä oli eri makuisia caipirinhoja.
Maistoin passiohedelmää ja limeä. Ja jotain muutakin.
Caipirinhassa on se ongelma.
Sen unohtaa, mitä caipirinhassa oli.
Jäätä, cachaçaa ja ihan vähän sokeria.
Siinä on tätä hedelmää. -Näin sitä torilla.
Tämän hedelmän satokausi on nyt.
Se on tosi hyvää. -Melkein kuin persikkaa.
Eli nyt me teemme… -Joo!
Tässä on porsaankylkeä.
Ota vähän ja syö. -Se on kuin vuoristokinkkua.
Syö pois vain. -Ei tarvitse käskeä.
Mitä täällä on? -Rapeita bataatteja.
Se on täytetty maapähkinävoilla.
Kuin kiinalaisen ravintolan onnenkeksi. Siinä vain ei ole lappusta.
Tämä on parempi. Täällä on maapähkinävoita.
Isäni söi täällä eilen.
Tarjosimme hänelle annoksen, ja hän kysyi, miksei annosta ole ruokalistalla.
Emme pidä ruokia ruokalistalla. Vaihdamme joka päivä.
Meillä aina…
Joku on äkäinen. -Niin.
Jo ennen maistamista olen äkäinen siitä, ettei tämä jää listalle.
Avokadoa. Sekin on perinteistä.
Paikallisia katkarapuja ja peixinho-lehtiä.
Sen oikea käännös olisi "pieni kala".
Maku muistuttaakin vähän kalaa.
Eikö vain? -Tämä on erikoista.
Meiltä kysellään, mistä inspiroidumme. Ihmiset hakevat aina tarinaa.
Sanon, että tunsin tämän aromin isoäitini luona.
Aina isoäiti. Mutta joidenkin isoäitien -
on pakko olla huonoja kokkeja. "Kokkaan kuin mummini."
Entä jos mummi oli huono?
Siinä tulee punaista. Nyt päästiin tositoimiin.
Tim-tim. Kippis.
Voi iltapäivääni.
Tämä on porsaankylkeä. Tämä on paras osa.
Tämä on kokonaan possun päästä.
Ei viiniä, vihanneksia tai sipulia.
Kuin karamellia. -Niin on.
Valitan, Benny.
Älä katso.
Tämä hajoaa helposti.
Punajuuret ovat puutarhastamme.
Kiitos.
Benny, et arvaa, mitä menetät.
Tarkoitatko, että otatte tämän pois ruokalistalta?
Kuten aina.
Tämän! Ihmiset, teidän on tultava tänne ennen sitä.
Kuka siellä?
No niin.
Erikoisvieras!
Emi. Sano hei, Emi. -Sano hei.
Hei, Emi.
Hän puhuu portugalia ja espanjaa,
mutta osaa sanoa "hei" ja "heippa" englanniksi.
Hei! -Sano hei!
Miltä sormet maistuvat? Onko hyvää?
Voi pojat. -Chocolatè.
Emi!
Voit syöttää minulle.
Minä kyllä otan. -Emi.
Sillä lailla. Maista vain.
Niin!
Siinä se. Siinä sen salaisuus.
Väännetäänkö kättä siitä?
Menemme yhteen Rion suosituimmista paikoista.
Tämä on Confeitaria Colombo.
Se on ollut täällä vuodesta 1894.
Se on oikea palatsi.
Sieltä saa hyvää ruokaa ja mahtavia leivonnaisia.
Riolaisia kutsutaan nimellä carioca.
Tahdotko herkkua?
Tämä on oivallinen paikka tavata heitä.
Tahdotko jälkiruokaa? Pidätkö… -Kaikesta.
Pidätkö kaikesta? -Kyllä.
Pidätkö tästä? -Mitä se on?
En tiedä. Katsotaan reaktiosi.
Hyvää.
Kiitos.
Olet paras!
Saanko antaa pusun? -Joo.
Heippa!
Mahtava paikka!
Kun on Riossa, on tropiikissa, eikä sen anneta unohtua.
Katsokaa tätä puistoa. Tämä on tavallinen yleinen puisto.
Mutta tämä on trooppinen sademetsä!
Siellä oli pieni luola. Menin katsomaan, mikä se on.
Se oli akvaario, jossa näki piraijoja!
Polkuja kävellessä kuulee ääniä.
Apinoita!
Richard, tule alas sieltä!
Nyt menen paikkaan nimeltä Aconchego Carioca.
Aconchego tarkoittaa mukavaa, ja se kuulostaa mieheltä, jonka tapaan.
Herra Phil on kaupungissa!
Mukava tavata. -Hauska tavata.
Guga Rocha on täällä julkkis. Hänellä on TV-show ja hän on loistokokki.
Sinä tutkit ruokakulttuuria, vai mitä?
Kyllä. Olen rakastanut ruokaa lapsesta asti.
Siksi halusin tietää enemmän ruoan juurista ja siitä, mistä se tulee.
Brasiliassa on hienoa se…
Tämä on hienoa Brasiliassa. -Niin.
Hän esittelee minulle uusia trendijuttuja,
joita he ovat tehneet klassikoista, kuten feijoada-nyyttejä.
Heillä on feijoada-nyytit.
Ehkä pitäisi mennä lääkäriin.
Tämä on kansallisruoka, josta tuli bolinho.
Niin. -Bolinho on mykynen.
Se on siis palloksi tehty muhennos. -Niin.
Kippis.
Se on kyllä hyvää.
Brasiliassa ruoka on yhtä moninaista kuin ihmiset.
Orjiksi tuotujen afrikkalaisten vaikutus näkyy kaikkialla keittiössä.
Kun afrikkalaiset pakenivat orjuudesta, he alkoivat kokoontua heimokuntiin -
ja tehdä vastarintaa.
Hollantilaiset, ranskalaiset ja alkuperäisväestö portugalilaisia vastaan.
Niin. -Siitä brasilialainen ruoka sai alkunsa.
Koska silloin ensi kertaa vapaat ihmiset istuivat tulen ääressä -
ja pohtivat: "Mitä söisimme?"
Kun istutaan tulen äärellä ja syödään, mitä kukin tuo, siitä syntyy kulttuuria.
Uskon, että niin brasilialainen kulttuuri alkoi.
Herran pieksut!
Nyt vain pum, pum, pum. -Pidän tästä.
Valmistelenko yhden?
Eli ensin pum.
Taivaallista. -Siinä on myös katkarapuja.
Brasiliassa katkarapukastikkeeseen on laitettava myös katkarapuja.
Muu ei käy. -Kiitos.
Tämä on tehty maniokista. Kaikki syövät maniokkia.
Olen maniokkimaanikko.
Maniokki…
…maanikko.
Voinko tehdä jotain, mitä joskus tehdään? -Joo.
Tämä on sinulle. Tule tänne, Richard.
Miksi? -Maista tätä! Tule tänne.
Jestas.
Hola!
Guga tarjoaa kotiseutunsa Brasilian koillisosan ruokaa.
Tässä on grillattua juustoa, palvilihaa ja sipulia.
Tuskin maltan odottaa.
Onko hyvää? Lohturuokaa.
Jesus!
Porsaan ribsejä ja guavaa. Ja tämä on angu-pasteija.
Se on maissijauhosta. -Selvä.
Ja sisällä on juustoa.
Hyvä! Juusto on aina hyvää.
Tämä kastike on mahtavaa.
Se menee tuosta vain.
Hyvää tämän kanssa. -Se on kuin grillikastike.
Hedelmäistä. Käytämme Brasiliassa paljon hedelmiä.
Teillä on paljon hedelmiä. -Niin on.
Minkäs teet? -Jestas!
On jälkiruoan aika, ja tämä on versio klassisesta juusto-guavaherkusta -
nimeltä Romeo ja Julia.
Ainoa tragedia tässä on se, ettei sitä ole riittävästi.
Hyvää. -Niin on.
En ikinä tilaisi tuota.
Se on yksinkertaista. Paistettua juustoa ja hilloa.
Guavahilloa.
Herkullista.
Kunpa ihmiset tekisivät, kuten minä nyt. Luotan sinuun.
Täällä tehdään ruokia, joita en ole ennen maistanut.
Luota paikallisiin.
Ruokalistalta ottaisin tutuimmalta kuulostavan annoksen,
koska en tahdo pettyä.
Kannattaa lähteä jonkun kanssa, joka tietää, ja antaa hänen ajaa.
Olla vain matkustaja suu auki.
Kuin koira ikkunassa. -Aivan. Se olen minä.
Riossa ei voi olla huomaamatta faveloja.
Kukkulanrinteille ja soliin levittäytyvät favelat -
saivat alkunsa 1900-luvun alussa hökkelikylistä,
joissa asuivat ne, joilla ei ollut varaa muuhun.
Nykyään näillä asuinalueilla asuu neljännes kaupungin asukkaista.
Vaikka alueet ovat köyhiä,
ne kuhisevat elämää ja kaupungin tunnusomaista kulttuuria.
Menen Na Minha Casaan kokki Flavia Quaresman kanssa.
Tapaamme erään, joka auttaa faveloiden nuoria.
Hola. -Hei.
Keittiömestari João Diamante johtaa ohjelmaa, jossa nuoret -
pääsevät ravintola-alan koulutuksiin.
Hänen sukunimensä Diamante tarkoittaa timanttia,
ja ohjelman nimi on Keittiön timantit.
Tässä on Joãon vaimo.
Hauska tavata. -Kyllä. Hei.
Kuinka he tapasivat?
Olit hyvin nuori, kun tapasitte.
Olimme 14-vuotiaita. Olimme tanssimassa.
Tanssimassa. João on hyvä tanssija. Siitä se alkoi.
Niinkö? -Kyllä.
Kerro tästä paikasta.
Aloittaessaan hän mietti,
miten voisi auttaa faveloissa asuvia ihmisiä.
Aivan.
Ohjata heitä oikeaan suuntaan.
Niin. -Hän on itse syntynyt favelassa.
Monet hänen ystävistään päätyivät huonoille teille,
ja moni ystävä on kuollut sosiaalisten ongelmien vuoksi.
Kun hän aloitti ruoanlaiton, hän ajatteli, että tämä voisi muuttaa monta elämää.
Emme opeta vain laittamaan ruokaa.
Pyrimme antamaan nuorille uusia mahdollisuuksia.
Tarkoitus on opettaa heitä olemaan hyviä ihmisiä.
Näyttää heille maailmaa ja mitä he voivat tehdä.
Ovatko nämä ihmiset mukana ohjelmassa?
Kyllä he ovat. Tyttö on nykyisin apulaiskeittiömestari.
Entä tämä nuori mies? -Hän on opiskelija.
Mikä nimesi on? -Priscilla.
Vinicius.
Olet varmasti ylpeä heistä.
Hän pyytää opiskelijoilta vain, että he jakavat oppinsa.
Niin. Viekää sitä eteenpäin.
Jakakaa tietonne.
Kuten jaamme tämän ihanan ruoan.
Täydellisiä munia.
Tätä sinun pitää maistaa. Se on polvilho. Siinä on juustoa.
Aivan.
Sisällä on juustoa.
Hyvää.
Mitä tämä on? -Se on brasilialaista tuorejuustoa.
Voiko sitä laittaa tähän? -Toki.
Tiedättehän, kun ostaa kaupasta brie-juustoa -
ja antaa sen sitten pehmetä valuvaksi?
Se valuva, hyvä osa leviää tällä tavalla.
Tuossa on sitä. Se on heidän tuorejuustoaan.
Tämä on hyvää. Voiko tätä ostaa? -Mukaanko?
Millä nimellä se löytyy kaupasta? -Requeijão.
Kirjoita se minulle.
Laitatteko te tätä tähän? -Emme.
Niinkö? Taisin keksiä jotain.
Kyllä, keksit jotain.
Maravilhosa. -Ole hyvä vain.
Tämä on maissikakku. Se on nimeltään goiabada.
Hänen silmänsä menevät ihanasti…
Raikasta ja kevyttä.
Siinä on kookosmaitoa.
Eilen join skottiviskiä, jossa oli kookosvettä.
Eihän!
Nerokasta. -Se on hyvää.
Se on hyvä juoma.
Se saa kehon myös…
Viski.
Niin, ja sitten sitä tanssii ja tapaa vaimonsa.
Tällaista Na Minha Casassa on usein.
Istutaan yhdessä…
Ollaan yhdessä ruoan äärellä.
Siksi ruoka on tärkeää. -Niin on, aina.
Se on tärkeää hänelle,
koska hän on menettänyt monia ystäviä huumeiden vuoksi.
Kunnioitat heitä tekemällä jotain kaunista.
Hän sanoo, että tällä tavalla teet kunniaa -
ystävillesi, jotka ovat kuolleet.
Me tarvitsemme vain mahdollisuuden.
Kun löytää Flavian kaltaisen ihmisen, joka uskoo ihmisiin…
Kun ihmiset ajattelevat toisia ihmisiä, maailmasta tulee parempi.
Minun mielestäni tämä on taidetta.
Näin ilmaisemme tunteitamme,
rakkautta ja turhautumistakin.
Sen voi tehdä maalaten tai veistäen tai vaikka kananmunilla.
João… En osaa sanoa tätä englanniksi.
Kun timantille tekee näin.
Hioa. -Niin juuri.
João hioo timantteja Rio de Janeiron keittiöissä.
Timantteja on kaikkialla.
Pitää vain katsoa.
Satumme olemaan täällä karnevaalien alkaessa.
Tämä on valtava juhla, ja se tarkoittaa -
satoja tuhansia Copacabanan rannalle kokoontuvia ihmisiä.
En ole nähnyt mitään vastaavaa.
Brasilia on maailman suurin katolinen maa.
Karnevaali on kuin Mardi Gras. Paastonaikaa edeltävä juhla.
Täällä on hauskaa ja ystävällistä. Ja mainitsinko ihmiset?
Sanoisin, että olen ruminta koko Brasiliassa.
On vain yksi keino toipua siitä. On välipalan aika.
Menemme Bar Do Davidiin.
Tässä ovat David ja hänen tyttärensä Gabby.
Ja minä saan välipalaa.
Yksi rennon carioca-elämäntavan peruspilareista -
ovat pienet boteco-baarit.
Nämä rennot paikat levittäytyvät joskus kaduille.
Niistä saa juomia sekä hyvää ruokaa.
Ruoka otetaan vakavasti,
ja joskus siitä pidetään kaupunginlaajuisia kisoja.
Tämä paikka kuuluu voittajien joukkoon.
Onpa se kaunis. -Mereneläviä ja salaattia.
Meren antimia. -Ja valkoisia papuja.
Tämä voitti. -Niinkö?
Täällä Riossa kilpailtiin Brasilian parhaasta ruoasta.
Pidätkö siitä? -Kovasti.
Täältä tulee lisää.
Tässä on pekonia.
Naudanlihaa.
Ja… -Maissia, juustoa ja kuivalihaa.
Hyvää! -Onko? Tuo on suosikkiannokseni.
Tästä tulisi suosittua Yhdysvalloissa. -Niinkö?
Ihmiset pitävät kaikesta, mikä muistuttaa hampurilaista.
Kaikki, mitä voi syödä käsin, on hauskaa.
Festival!
Ja sitten ribsejä.
Minä tahdon ison. -Se on todella hyvää.
Onko hyvää? -Juku!
Muistakaa siellä kotona.
Ananassalsaa ja pitkään kypsennettyjä porsaan ribsejä.
Tule tänne! -Ole hyvä.
Nauti. -Kiitos.
Tämä on taivaallista. -Niin on.
Kävellä täällä kaduilla ilman vaatteita -
ja maistella tällaista, vai mitä?
Riolaiset eivät häpeile vartaloaan.
Mikä sinun nimesi on? -Felipe.
Mitä? -Felipe.
Tiedätkö, mikä minun?
Onko se Felipe?
Pidätkö tulisesta? -Kyllä.
Sitä oli paljon.
Se ei näytä haittaavan. Philip-nimiset ovat vahvoja.
Copacabana, Ipanema. Olemme kaikki kuulleet nämä nimet.
Ne ovat suurimmat rannat aivan Rion sydämessä.
Kaikki täällä elävät rannalla. Jotkut tulevat tänne myös kuolemaan.
SUP-lautailua. Oletko kokeillut? -En.
Kaikille tällainen hattu ei sovi.
Ja minä todella olen kaikki.
Ensiksi täytyy löytää tasapaino laudalla.
Olen syntynyt ilman kahta asiaa. Tasapainoa ja takapuolta.
Painon tulee olla tässä.
Keskellä. Yksi, kaksi, kolme.
Selvä. -Hyvä. Helppoa.
Mennään! -Siinäkö se oppitunti oli?
Hyvästi vain, kaikki.
Tähän dramaattista musiikkia.
No niin.
Varo.
Melo tuohon suuntaan. -Mihin?
Katsokaa. Olen brasilialainen.
Voi ei. Typerä Richard.
Tervetuloa Rioon.
Ensi kerralla otan veneen.
En tiedä, miten toivun tästä.
Tiedänpäs. Brunssilla!
Vähän parmankinkkua.
Parmankinkussa tärkeää on rasvakerros.
Rasvakerros.
Se kertyy mukavasti.
Palmunydin eli pupuña.
Pupuña! Ei pupunruokaa tämä pupuña.
Chileläistä lohta banaanin kera.
Ottaisitko minulle palan? -Totta kai.
Tuletko mukaani muuallekin?
Onpa kaunis hunajakenno.
Provolone-juustoa.
Obrigado.
Muistatteko Bar Do Davidin?
Tällä kadulla on ilmeisen hyvä ruokamojo.
Aivan Bar Do Davidin vieressä -
on kuuluisa voileipäpaikka nimeltä Cervantes.
Miksi se on kuuluisa?
Tämän vuoksi.
Cervantes on myöhäisillan paikka, mihin tullaan juomaillan jälkeen -
tasaamaan tilannetta täytetyillä leivillä.
Minä menin suoraan voileipiin.
Uusi ystäväni Guga auttaa minua taas tilaamisessa.
Meille Cervantes Special.
En ymmärrä portugalia mutta ymmärsin tuon.
"En tarvitse ruokalistaa.
Kauanko olen käynyt täällä? Loukkaat minua!"
Otamme Cervantes Specialin. Pieni pihvi ja pateeta.
Hanhenmaksaa.
Ei vaan kananmaksaa. Ja ananasta.
Se toimii. -Varmasti.
Söin naapurissa ribsejä ananaksen kera.
Olitko naapurissa? -Olin. Käyn läpi koko kadun.
Hei!
Tarvitset hyvän lautasliinan. -Kyllä vain. Katsokaa tätä.
Näkevätkö kaikki?
Toivottavasti, koska tämä ei ole täällä kauan.
Melkoinen voileipä. -Niin.
Joskus se voi olla aamiainen. -Terveellinen aamiainen.
Joskus Rion yö kestää yhdeksään, kymmeneen aamulla.
Todellako? -Sitten käydään täällä syömässä.
Puoliltapäivin kotiin nukkumaan.
Se kai käy, jos ei ole töissä. -Niin, vaikka lauantaina.
Ehkä maanantaina. Ei, ei maanantaina.
Chiliä pitää laittaa. -Chiliä.
Tuossa on paljon.
Liikaako? -Niin.
Richard. -Minä otan sinun kanssasi.
Ole hyvä.
Nyt syödään.
Jestas.
Älä kuole.
Onpa hyvää.
Ananas voileivässä.
Hei siellä! -Hei.
Olen Rio de Janeirossa,
joka on yksi upeimmista näkemistäni paikoista maailmassa.
Kuvat ovat kauniita.
Eikö olekin kaunista?
Vuoret ja meri. Mitä muuta voisi pyytää?
Niinpä. Sen pitäisi olla Rion iskulause.
Rio de Janeiro. Mitä muuta voisi pyytää?
Minulla on täällä jotain.
Minulle on tuotu jotain erikoista.
Brigadeiroja. Supertoffeepalloja portugaliksi.
Onko se suklaata?
Mielettömän pehmeää.
Päällä on pieniä suklaarakeita.
Luoja, kuinka hyvää.
Juustoleipää.
Juustoleipääkö? -Niin.
Monica, tuon sinulle jotain.
Oletko koskaan maistanut cachaçaa?
Onko se viinaa?
Tiedän tien vaimoni sydämeen. Se kulkee pullon kautta.
Mutta tämä, voi veljet.
Kävimme paikassa nimeltä "Cachaçan akatemia".
Olisit taivaassa. -Suosikkiyliopistoni.
Kyllä, suosikkiyliopistosi. -Mistä se tehdään?
Sokeriruo'osta. Se on kuin rommia mutta kevyempää.
Voisit juoda kolme -
kuin mehua. Sitten tuuperrut.
Se alkaa vaikuttaa myöhemmin.
Se käy kimppuun kuin varas yössä.
Sen todella tuntee.
Kuulemmeko vitsin?
Kerron tarinan…
Se on rantavitsi.
Rantavitsi. Hänellä on kansio.
"Missä hän nyt on? Rio de Janeirossa. Siellähän on ranta. Nyt tiedän."
Äiti leikki lapsensa kanssa rannalla.
Yhtäkkiä tuli iso aalto -
ja pyyhkäisi lapsen mukaansa.
Äiti oli hysteerinen ja rukoili Jumalaa.
Hän sanoi: "Rakas Jumala, hän on ainoa poikani.
Rukoilen joka päivä, jos annat hänet takaisin minulle."
Hetken kuluttua tuli aalto.
Ja poika tuli takaisin.
Äiti oli onnellinen. "Kiitos, Jumala.
Pidän lupaukseni.
Yksi asia vielä.
Hänellä oli hattu."
Tuo…
Se oli hyvä vitsi.
Mukavaa, että sinulla oli hauskaa.
Paras kohta oli se, kun tanssit.
Olen hitonmoinen tanssija. Vai mitä, isä? -Olet.
Jonkinlainen.
No niin, heippa. -Hei hei!
Minulla on vielä yksi kysymys.
Pidätkö lihasta?
Oletko käynyt churrascariassa? Se on kuin jättimäinen grilli.
Erilaisia lihapaloja kypsennetään tulella ja hiilellä ja maustetaan vain suolalla.
Tämä on hyvä ryhmäaktiviteetti viimeiselle aterialleni Riossa.
Mitä kuuluu? Mukava nähdä taas.
Pieni kokoontuminen, encore ennen lähtöä.
Hei, kultaseni. -Mukava nähdä.
Kenellä on nälkä?
Meillä. -Kaikilla.
Alkuun on salaattibuffet, jotta tulee terveellinen vaikutelma.
Kuka pihviravintolassa piittaa vihanneksista?
Hyvä on, porkkanaa.
Otan parsakaalia, hitto vie.
Saúde!
Kippis! -Kippis. Saúde.
Katsokaa, mikä näköala.
Tiedätkö tämän tarinan? -Kyllä.
Pöydällä on lasinalunen. Kun on valmis syömään lihaa,
se käännetään vihreä puoli ylöspäin.
Kun vihreä puoli on näkyvillä, tarjoilija tuo lihaa.
Muutun vihreäksi. -Minä myös.
Vihreää. Nyt se alkaa.
Kumpi oli ensin, tämä vai liikennevalot?
Lautasellani on liikaa moskaa.
Se on täynnä typeriä vihanneksia.
Hei.
Lihaa voi ottaa veitsellä tai pihdeillä.
Sitä on valtavasti.
Se kävi nopeasti. -Kanaa.
Oletko varma? -Olen.
Ei kiitos.
Mitä jos pidän siitä?
Älä nyt! Hetkinen.
Se on tosi hyvää.
Säästämme tilaa parhaalle. Esityksen tähdelle.
En taida olla kovin fiksu.
Tomahawk-pihvi. Pidän sinusta.
Hienoa.
Tämä on kuuluisa brasilialainen pala. -Picanha?
Picanha. -Niin. Näyttää tutulta.
Todella hienoa.
Obrigado.
Katsokaa tätä.
Ribsejä! Kyllä!
Ruokkikaa Phil.
Minua ruokitaan.
Kyllä! Onko vielä montaa lajia tulossa?
Kyllä on.
Useimmiten tällaisen aterian jälkeen pitelen vatsaani taksin takapenkillä -
valittaen: "Olisi pitänyt lopettaa aiemmin."
Karitsan lapaa.
En ota tuota lammasta. -Etkö tuota osaa?
Karitsan kylkeä. -Katso, mitä teen.
Kyllä! Riittää.
Menit päin punaista.
Olen nähnyt Riossa paljon, mutta yksi asia erottuu joukosta.
Pidän kovasti maisemasta, ympäristöstä -
ja paikan tunnelmasta,
mutta eniten ihmisistä.
Aina ihmisistä.
Ei vain siksi, että he ovat kauniita,
vaan heidän eloisuutensa ja hymynsä vuoksi.
Sain nopeasti ystäviä.
Se on elämän salaisuus. Ystävysty.
Syökää vain. -Aina.
Aina.
Ystävien kanssa syömiselle.
Taasko? -Mitä muuta heiltä löytyy?
Hänen pöytäänsä istahda
Jos nälkä yllättää
Kun leipää yhdessä murtaa
Tulee vieraasta ystävä
Hän ajaa luoksenne
Hän lentää luoksenne
Hän laulaa teille
Ja tanssii teille
Hän nauraa kanssanne
Ja itkee vuoksenne
Hän pyytää vain yhtä vastapalvelusta
Voiko joku ruokkia Philin?
Ruokkikaa hänet nyt
Tekstitys: Teija Kuivalainen