EN ORIGINAL-DOKUMENTARSERIE FRA NETFLIX
En glad og sulten mann
Reiser over hav og land
Han søker mer forstand
Om pasta, svin, kylling og lam
Han vil kjøre til deg
Han vil fly til deg
Han vil synge for deg
Og danse for deg
Han vil le med deg
Og gråte med deg
Det er én ting han ber deg om
Noen må være så snill
Kan noen gi mat til Phil?
Noen må gi ham mat
Jeg er i Rio, Rio de Janeiro, Rio by the sea-oh. Bialystock og Leo.
Fra Musical-svindlerne.
Det var sånn jeg hørte om Rio de Janeiro. Hva vet jeg? Jeg vet bare om musikken.
Jeg hørte at det blir varmt, og de tullet ikke da de sa det.
Brasil er Latin-Amerikas største land, både i landmasse og befolkning,
med mer enn 200 mill. innbyggere, og Rio er den nest største byen.
Jeg har aldri sett noe lignende.
Man har fjell som stiger opp.
Veldig vakre fjell.
Et med den berømte statuen av denne herren på toppen.
Og så daler og krinker og kroker, og hvor er byen?
Alt er inni der.
Spektakulært. De kaller det "Den fantastiske byen"
med veldig god grunn.
Så jeg tar deoen min og går ut i byen.
-Hei. Hvordan går det? -Bare bra. Og du?
Veldig bra. For et vakker marked Hva heter det?
-Dette er Praça Nossa Senhora da Paz. -Lett for deg å si.
Tom LeMesurier er en brite som reiste verden rundt
da han møtte en jente og slo seg ned i Rio.
Han liker vel varme, da.
Tom arrangerer matturer her, så jeg er i gode hender
når jeg begynner turen med noe av det jeg liker best: å smake all frukten.
Når man er på et tropisk sted, er frukten alt!
Ja.
Han vet hva han gjør.
Det er som et brutalt drap.
Smak. Dette er pasjonsfrukten deres, maracujá. Den er sur. Gjør deg klar.
Sånn, ja. Veldig godt.
-Dette gis til barn her for å roe dem ned. -Perfekt. Nå er jeg rolig.
Jeg ser på den.
Disse er fantastiske. De er veldig sesongbetonte.
Det er en liten mango som heter carlotinha.
De fins bare i en måned eller to.
Kjenn den smaken. Skikkelig intens.
-Jøsses. -Fantastisk, sant?
-Smakte du? -Nei.
Dere trenger dette. Du trenger dette.
Dette er mangoenes mango. Fortell meg navnet igjen.
Manga carlotinha.
Carlotinha. Husk det navnet, folkens.
Jeg gjemmer dem i buksene og krysser grensen.
Se her. Dragefrukt.
Jeg sier dette før jeg smaker. Verdens mest skuffende frukt.
Ikke sant? Fargen lover så mye, og så smaker det...
-Denne smaker mer enn de fleste. -Litt.
Papaya.
Wow, wow, wow.
Mye wow.
Ja.
Dette er så gøy.
-Utrolig at dette er jobben min, hva? -Bra jobb. Og det er jobben min også.
-Bra jobb. -Ja, vi har bra jobber.
Richard, kjøp dette til alle. Dette vil dere ha.
-Greit. Vi går videre. -Ok, kom igjen.
-Obrigado. -Kom tilbake hele tiden.
Jeg kommer tilbake hele tiden.
Du kjenner nok en rot med det spanske navnet yucca.
Jeg kalte det cassava, men det er det samme.
Skiller man ut stivelsen fra roten, får man tapioka.
Nå gnir hun den mot denne digre silen.
-Den kommer ut... -Som pulver.
Når det blir varmt, blir det til en gelé, så man får en pannekake.
-Oregano. -Ja.
Og en ost fra nordøst i Brasil som heter queijo de colho.
Han får det til å se lett ut. Når jeg gjør dette hjemme, blir det bare griseri.
Takk.
Obrigado.
Hva syns du?
Veldig godt. Jeg elsker det. Jeg elsker det!
Men det stoppet ikke der. Se, pastel.
-Forskjellige. Hvilken liker du? -Så jeg liker den med reker, camarão.
Jeg tar også en palmito. Det er palmehjerte.
Obrigado.
-Veldig sterk? -Ja. Men ikke for sterk. Helt passe.
-God, ikke sant? -Jeg kan leve med det.
Enda en grunn til å komme.
Det er ost i den.
Jeg spiste, men kom ikke til osten.
Som verdens beste Hot Pocket.
Den ble først sett av portugisiske oppdagere 1. nyttårsdag, 1502.
De skjønte ikke at det var en bukt,
så de kalte stedet "Januar-elven", eller Rio de Janeiro på portugisisk.
Den europeiske innflytelsen er fortsatt sterk her,
men med mange innslag fra Afrika eller urbefolkningen
er Brasiliansk kultur en nydelig blanding.
En ting alle brasilianere er enige om, er nasjonalspriten, cachaça.
Laget ved å destillere fermentert sukkerrørsaft.
For å smake litt dro vi til Academia da Cachaça.
Jeg tok med meg vakre Jazmin og Nanda, som er fikserne våre,
for jeg ville ha folk som kunne holde tritt med meg i drikkingen.
Og lære meg et viktig ord på portugisisk.
Saúde.
-Saúde. -Saúde.
-Saúde, Varanda. -Saúde.
Herregud.
Skikkelig god.
Her har de 50 forskjellige typer cachaça fra hele Brasil.
-Dette er en veldig god en, hva? -Ja.
Nå som vi har smakt bar cachaça...
Mer drikke.
...må vi smake den i den nasjonale cocktailen.
Caipirinha.
-Saúde. -Saúde.
Richie.
Jeg leste caipirinhaens historie. Det var en fæl influensa for 100 år siden.
Det var nesten medisin pga. C-vitaminen i limen.
Det var det de sa.
Og det er alkohol som dreper…
Som dreper alt.
Denne restauranten har eksistert hvor lenge?
Siden 1985. Det var da jeg ble født.
-1985? -Hvorfor ler du?
-Se her. Ja. -Så vakkert.
Vi er ikke på Academia bare for cachaçaen,
men fordi vi hørte at de hadde en fantastisk versjon av nasjonalretten
feijoada, en gryterett med okse, svinekjøtt,
svarte bønner og revet grønnkål,
som man topper med en herlig ristet melblanding kalt farofa.
Og servert med appelsinbåter.
Man tar sikkert ris først, ikke sant? Man lager en seng av ris.
-Ja. -Jeg følger med på hva dere gjør.
-Burde ha lakket neglene. -Det stemmer.
Hun tar bønnene. Gi henne litt kjøtt.
-Jeg liker ikke… -Hva er det?
Hva var det?
Vi traff visst en rørledning.
Herregud!
Her, Nanda.
Nanda.
-Ok. -Dekk den med ting.
Da føles det bedre. Du kan gi meg et stykke også, for jeg elsker pølse.
La meg gi deg litt...
Jeg liker frukten på siden. Jeg liker alt dette.
-Se på meg. -Ok.
Fantastisk.
Jeg vil vite om livet deres i Rio. Du er født i Rio.
-Ikke født i Rio. -Nei. Buenos Aires.
-Også bra. -Ja, veldig bra.
-Dere har jobbet sammen før? -Alltid.
-Jeg kan ikke leve uten Nanda. -Så hyggelig.
Hun er favorittpersonen min å jobbe med.
Så søtt. Det var ikke det hun sa om deg, men ok.
-Hun forlater meg, men pytt. -Hyggelig av deg å si.
Barn.
Generasjon Y.
-Jeg elsker det. Men nå vil jeg prøve... -Den sterke sausen.
Veldig sterk?
Ja.
-Stemmen fra underverdenen. -Vil du ha?
-Herregud. -Herregud.
Kjør på!
-Stopp. -Du kommer til å drepe Nanda.
Det var hyggelig å møte dere.
-Hyggelig å ha kjent dere. -Jeg dør etter denne biten.
Kjempegodt. Jeg skal lete etter feijoada nå.
Hvis jeg er hjemme i Los Angeles eller drar til New York,
skal jeg lete etter steder som har feijoada der. Jeg vil ha det.
Vi bør be om en til til deg. Caipirinha.
Nei, da sjangler jeg ut i trafikken.
Jeg gjetter at den vanligste turistgreia er å gå til toppen av Sukkertoppen.
Det heter Sukkertoppen fordi sekkene man hadde sukker i, hadde den formen.
Og hvordan de bygget denne taubanen for å komme til toppen for over 100 år siden…
Så vakkert.
Man stopper først ved det ene fjellet, halvveis opp.
Du store min.
Spektakulært, ikke sant?
Sinnssyk utsikt.
Og så er gribbene her for å minne deg om døden.
Dette er den beste utsikten over Rio.
Rettelse, nest beste utsikt.
Det er mer taubane.
Turen vår til Sukkertoppen tar omtrent tre minutter.
Man ser Copacabana herfra.
-Ikke sant? -Ja, det er Copacabana-stranden.
Jeg vet ting!
Man fortsetter til toppen, og nå endrer utsikten seg 1000 %.
Jeg har aldri sett en så vakker, fantastisk utsikt.
Alle sammen, ikke bare jeg, men alle kamerafolkene, fikk helt hakeslepp.
Dra hit og ta taubanen opp til toppen.
Du kan ta deg en drink. Du kan ta en caipirinha, som er nydelig.
Dette er en av mine favorittdrinker.
Å drikke denne drinken på toppen av Rio ved solnedgang…
Gjør det.
Vi har reist en del nå.
Dette er et av vakreste stedene jeg har sett.
Denne restauranten ble rangert som nummer én i Brasil: Lasai.
Jeg får spise med ikke bare kokken Rafa, men kona hans Malena.
-Hallo. Velkommen. Hyggelig. -Hei.
Og denne fyren…
Dette er min første sønn, Benny.
Benny! Jeg har en gutt som heter Benny.
Hallo, Benny!
-Så Benny er vant til restauranter? -Han er veldig mye her, ja.
-Han er maskoten. -Han er sjefen.
Hvem vil vel ikke ha med denne hunden?
Rafa er født og oppvokst i Brasil, og Malena er meksikansk, født i Texas.
De møttes på kokkeskolen.
-Vi gikk i samme klasse. -Så hyggelig.
Vi bodde i New York. Hun spesialiserte seg som restaurantsjef, jeg ble på kjøkkenet.
Paret jobbet sammen i Baskerland i Spania, hvor restaurantens navn Lasai kommer fra.
Det betyr "fredelig" på baskisk, og disse to prøver å få meg til å føle meg lasai.
Vi begynner med litt caipirinha.
-Skål. -Skål for din første gang i Brasil.
Jeg koser meg.
-Nå har jeg det enda bedre! -Godt.
Det er kjempegodt.
De hadde caipirinha med forskjellige smaker.
Jeg fikk en pasjonsfrukt og en lime. Jeg fikk noe annet også.
Dette er problemet med caipirinha. Man glemmer hva som var i caipirinhaen.
Is, cachaça og bitte litt sukker.
-Dette er frukten du smakte. -På markedet.
Ja. Denne frukten er i sesong nå.
-Veldig god. -Det er nesten som en fersken.
Det vi skal gjøre her... Her har jeg svineribbe.
-Så bare ta noen og spis. -Som jamón.
-Bare spis. -Du trenger ikke be meg.
-Hva er dette? -Sprø søtpotet fylt med peanøttkrem.
Som en lykkekake fra en kinesisk restaurant, men vi har ikke papir inni.
Nei, dette er bedre. Peanøttsmør.
Pappa spiste her i går. Vi serverte ham en av rettene. Han sa:
"Hvorfor beholder dere den ikke på menyen? Det var den beste."
Men ingen rett blir værende på menyen. Den forandres hver dag. Det er alltid...
Alltid noen som blir skuffet.
Har ikke smakt neste rett, men er allerede redd den tas av menyen.
Avokado, tradisjonelt her også, lokal reke og et lite blad kalt peixinho.
Det betyr "liten fisk".
Smaken minner meg litt om fisk.
-Ja? Ja. -Dette er fenomenalt.
Folk spør hvordan jeg inspireres. Kokker vil alltid ha bakgrunnshistorien.
"Jeg kjente aromaen fra bestemors hus."
Det er alltid bestemor. Men noen bestemødre må være dårlige kokker.
"Jeg lager mat som bestemor." Hva om hun var elendig?
Her kommer rødvinen. Nå er vi seriøse.
-Tim-tim. Skål. -Se på meg om ettermiddagen.
Svineribbe. Dette er faktisk det beste.
Dette er 100 % svinehode. Ikke noe vin, grønnsaker, løk. Ingenting.
Som karamell.
-Ja. -Beklager, Benny.
Ikke se, Benny.
Veldig mørt.
Rødbetene er fra hagen vår.
Takk.
Benny, du vet ikke hva du går glipp av.
-Skal du virkelig ta denne av menyen? -Det gjør vi alltid.
Folkens, dere må komme hit før den tas av menyen.
Se hvem som er her.
Se her.
Og se, en æresgjest.
-Emi. Si hei, Emi. -Si hei.
Hei, Emi.
Han snakker mest portugisisk og spansk, men lærte å si hei og ha det på engelsk.
Hei!
Si hei.
Hvordan er fingrene i dag? Er de smakfulle? Å, du store.
Chocolatè.
Emi!
Du kan mate meg.
-Jeg kan ta... Emi. -Emi.
Ja?
-Sånn, ja. Gjør det. -Ja.
Ja!
Sånn, ja. Det er hemmeligheten.
Bryte håndbak om den?
Vi skal til et av de mest populære stedene i Rio.
Dette er Confeitaria Colombo. Den har vært der siden 1894.
Det er rene palasset.
Her får man god mat og mye konditorvarer.
Folk fra Rio kalles cariocas.
Vil du ha en smak?
Og dette er det perfekte stedet å møte dem.
-Vil du ha en dessert? Liker du... -Alt.
-Liker du alt? -Ja.
-Liker du dette? -Hva er det?
Jeg vet ikke. Vi ser reaksjonen din.
Det var godt.
Takk.
Du er super.
-Kan jeg kysse deg? -Ja.
Ok.
-Ha det. -Dette er verdens beste sted!
Når man er i Rio, er man i tropene, og de lar deg ikke glemme det.
Se på denne parken. Dette er bare deres offentlige park.
Men man er i en tropisk regnskog.
Det er en liten hule der. Jeg gikk inn.
Det er et akvarium, og man ser pirajaer!
Og man går opp noen stier, og man hører noe, og så er det...
Apekatter!
Richard, kom deg ned derfra!
Nå til et sted som heter Aconchego Carioca.
Aconchego betyr koselig eller vennlig. Høres ut som fyren jeg møter.
Mr. Phil er i byen!
-Godt å se deg, min venn. -Hvordan går det?
Guga Rocha er berømt her. Han har en tv-serie. Fantastisk kokk.
Du forsker på matkultur, ikke sant?
Ja. Jeg har vært forelsket i mat siden jeg var liten.
Derfor ville jeg vite mer om røttene til maten og hvor den kommer fra.
Det som er fint med Brasil, er…
-Hola. -Dette er fint med Brasil.
Ja.
Han introduserer meg for noen hippe, nye ting
de gjør med klassikerne, som feijoada-bollene.
Ja, feijoada-bollene deres.
Kanskje de burde gå til lege.
Dette er nasjonalretten vår som ble en bolinho. Bolinho er en slags dumpling.
-Så det er en gryte gjort om til en bolle. -Ja.
Skål.
Ja, det var nydelig.
Brasiliansk mat er like mangfoldig som innbyggerne.
Den afrikanske inspirasjonen er tydelig i landets kjøkken.
Da det afrikanske folket flyktet fra slaveriet, samlet de seg i stammer
og gjorde motstand.
Nederlendere, franskmenn og urbefolkningen kjempet også mot portugiserne.
-Ja. -Der begynte den brasilianske maten.
Fordi det var det første stedet der frie folk satt ved bålet
og sa: "Ok, hva spiser vi nå?"
Å sitte rundt bålet og spise det alle bidrar med, blir en kultur.
Sånn tror jeg den brasiliansk kulturen begynte.
Herregud.
-Nå er det... -Jeg liker det.
Kan jeg lage en til deg? Ok. Man gjør sånn.
-Dette er himmelen. -Reker. Ikke bare saus.
Hvis man ikke har reker i en rekesaus i Brasil, kan det bli slåssing.
-Folk bare: "Hva!" -Takk.
Denne er laget av maniokrøtter. Alle spiser maniok.
Jeg er manisk etter maniak.
Maniok.
Maniac.
Kan jeg gjøre noe du gjør iblant?
Ja.
Dette er til deg. Kom hit, Richard. Smak på dette! Kom hit, vær så snill.
Herregud!
Hola.
Gugas spesialitet er mat fra hjemstedet hans i nordøst.
Som denne haugen med grillet ost, spekemat, løk og andre herligheter.
Godt, hva? Kosemat.
Jesus!
-Dette er spareribs med guava. -Ja.
Og dette er angu. Det er laget av maismel.
De er fyllt med ost.
Herlig. Ost er alltid godt.
Denne sausen er fantastisk. Jeg må dyppe i den.
-Veldig god til denne. -Det er som en barbecuesaus.
Fruktig. I Brasil har vi ofte mye frukt i ting.
-Dere har mye frukt. -Ja.
-Selvsagt bruker man den. -Herregud!
Dette er en vri på den klassiske brasilianske desserten med ost og guava
som heter "Romeo og Julie".
Men den eneste tragedien er at det knapt nok er nok til meg.
-Det var godt. -Ja.
Jeg ville aldri bestilt det. Det er stekte ostepinner med syltetøy.
Med guava-syltetøy.
Nydelig. Jeg skulle ønske folk gjorde det jeg gjør akkurat nå.
Jeg stoler på deg. Vi er på et sted som lager ting jeg aldri har smakt før.
-Ja, stol på lokale folk. -Fra en meny velger jeg kjente ting.
-For jeg vil ikke bli skuffet. -Ja.
Men dra heller til et sted med en lokalkjent person og la dem ta styringen.
Og bare vær passasjer med munnen åpen.
-Som hunder i vinduet. -Akkurat. Det er meg.
Det er umulig ikke å legge merke til favelaene.
Oppe i åssidene og i ravinene.
Favelaene dukket opp tidlig på 1900-tallet som slumkvarter
for cariocas som ikke hadde råd til noe annet.
I dag er de faste nabolag som huser 1/4 av byens befolkning.
Og selv om de er fattige, er de fulle av livet og kulturen som definerer byen.
Jeg skal til Na Minha Casa med kjøkkensjef Flavia Quaresma
for å møte noen som hjelper unge som bor i favelaene.
-Hola. -Hei.
Kjøkkensjef João Diamante driver et program som gir barn i favelaene
tilgang til kulinarisk utdannelse.
Etternavnet, Diamante, betyr "diamant" på portugisisk,
Så han kaller programmet "Diamanter på kjøkkenet".
Dette er Joãos kone.
-Hyggelig. -Ja. Hei.
Hvordan møttes de?
Du var veldig ung da dere møttes.
Dansing. Han er en god danser. Det var sånn det begynte.
-Jaså? -Ja.
Fortell om dette stedet.
Da han begynte, tenkte han:
"Hvordan kan jeg hjelpe de som bor i favelaene?"
Gi dem en sjanse til å velge den rette veien. For han ble født i favelaen,
mange venner gikk det dårlig med.
Mange venner døde pga. fæle ting, sosiale problemer og slikt.
Og da han begynte å lage mat, sa han: "Dette kan endre mange liv."
Man lærer dem å være gode mennesker.
-Ja. -Og vise dem verden og hva de kan gjøre.
Er disse her med i programmet?
De er en del av programmet. Hun var i tredje gruppe. Hun er soussjef nå.
-Og denne unge mannen? -Han er elev. Kokkeelev.
-Hva heter du? -Priscilla.
Vinicius.
Du må være veldig stolt av de som utdannes.
Det eneste han ber om: "Del alt du lærer."
-Ja. -"Ikke hold det for deg selv."
-Del. Ja. -Ja.
Som maten de deler med meg.
Eggene er perfekte.
Dette må du prøve. Det er polvilho. Og dette er med ost.
Ja.
-Ost inni. -Det er ost inni.
Herlig. Hva er dette?
Det er vår brasilianske kremost.
-Kan ma ha det på disse? -Ja, det går bra.
Du vet når man kjøper brie og lar den stå utenfor kjøleskapet så den blir rennende?
Den rennende delen, den gode delen man kan smøre ut sånn?
Det er det som er inni den greia. Det er kremosten deres.
-Jeg elsker dette. Kan jeg kjøpe dette? -Så du kan ta det med?
-Hva heter den i butikken?
Requeijão.
Du bør skrive ned det.
-Tar du den på denne? -Nei, aldri.
Kanskje jeg oppfant noe.
-Maravilhosa. -Bare hyggelig.
Det er en maiskake, en goiabada. Vi kaller den goiabada.
-Jeg elsker øynene hans når de gjør sånn. -Så frisk og lett.
I går kveld fikk jeg en drink med whisky med kokosvann i.
Nei?
Genialt. En veldig god cocktail.
Den gjør også at kroppen din blir litt... Med whiskyen.
Ja, og så danser du, og så møter du kona di.
Derfor er mat så viktig.
Ja, alltid.
Og det er veldig viktig for ham,
for han har mistet så mange venner pga. narkotikaproblemer.
Du hedrer dem ved å gjøre noe vakkert.
For meg er dette en form for kunst.
For det er sånn vi uttrykker våre følelser,
vår kjærlighet, vår frustrasjon.
Enten det er et maleri, en skulptur. Nydelige egg.
Han er... Hvordan sier jeg det på engelsk?
Når man har en diamant og gjør sånn.
-Polerer. -Polerer.
João polerer diamanter på kjøkkenet i Rio de Janeiro.
Det er diamanter overalt. Man må bare lete etter dem.
Vi er tilfeldigvis her i starten av karnevalet.
Dette er en gigantisk feiring. Når jeg sier "gigantisk"...
Hundretusener av mennesker samler seg på Copacabana.
Har aldri sett noe lignende.
Brasil er verdens største katolske land. Karnevalet er deres Mardi Gras.
Sesongen med festing før fasten.
FRED
Så morsomt og vennlig. Og nevnte jeg menneskene?
Jeg vil si at jeg er den mest klossete i hele Brasil.
Det er bare én måte å komme seg på. Tid for snacks.
Vi skal på Bar Do David.
Dette er David, og dette er datteren hans Gabby. Og jeg spiser masse.
Disse flotte barene, botecos, holder liv i den bedagelige carioca-livsstilen.
Uformelle steder, som iblant trekker ut på gaten, hvor man får drikke og god mat.
De tar det veldig seriøst og arrangerer boteco-matkonkurranser,
og dette stedet har vunnet.
-Så vakkert. -Dette er en sjømatsalat.
-Sjømatsalat. -Med hvite bønner.
Den vant førsteplassen
i konkurransen her i Rio for å kåre den beste maten i Brasil.
-Liker du det? -Jeg elsker det. Å ja.
Vær så god.
Denne har bacon.
Oksekjøtt.
-Og… -Mais med ost og tørket kjøtt.
-Det var godt. -Det er favoritten min her.
-Alt dette ville vært så populært i USA. -Jaså?
Folk elsker mat som... Alt som er som en burger.
Alt man kan spise med hendene sånn. Dette er så gøy.
Festival.
Og så spareribs.
-Jeg vil ha den store. -Den er veldig god.
-Godt? -Jamón!
Noen hjemme, husk: Ananas-salsa på langtidsstekt spareribs.
-Kom her. -Bare kom.
-Håper det smaker. -Takk.
-Dette er himmelen. -Ja.
Himmelen er å gå rundt på gaten uten klær på
-og spise denne maten, ikke sant? -Ja.
Folk i Rio, hva? Liker å vise kropp.
-Hva heter du? -Felipe.
-Hva?! -Felipe.
Vet du hva jeg heter?
Er det Felipe?
-Liker du det sterkt? -Ja.
Jeg ga deg mye.
Du virker ok. Folk som heter Phillip, er sterke.
Copacabana, Ipanema, dette er navn vi alle har hørt,
og de er navnene på de største strendene i hjertet av Rio.
Alle her bor på stranden, og noen av oss kommer hit for å dø.
-Man står og padler. Har du gjort det før? -Nei.
Ikke alle ser bra ut i en sånn hatt, og jeg er absolutt alle.
Det første du må gjøre, er å finne balansen på brettet.
Jeg ble født uten to ting: balanse og en bak.
Balansepunktet må være her.
I midten. Én, to, tre. Ok?
-Ok. -Ok? Bra. Lett.
-Kom igjen! -Var det all opplæringen?
Ok. Farvel, alle sammen.
Så litt dramatisk musikk.
Greit.
Se opp.
-Den veien. -Hvilken vei?
Se på meg nå. Jeg er brasilianer.
Herregud. Dumme Richard.
Velkommen til Rio.
Neste gang tar jeg båt.
Jeg vet ikke hvordan jeg skal hente meg inn.
Jo, det gjør jeg. Brunsj!
Litt prosciutto di Parma.
Prosciutto di Parma. Det viktigste er fettlaget.
"Fettlaget."
Det samler seg fint opp.
Palmehjerte. Det heter puppuña.
Pupuña! Ikke pupp på pupuñaen, folkens.
Pupuña, ja.
Chilensk laks med banan.
-Velger du et fint stykke til meg? -Ja, selvsagt.
Kan du bli med til andre buffeer?
Så vakkert. Bikake.
Provolone?
Obrigado.
Sånn, ja.
Husker du Bar Do David? Det er visst bra mat-mojo på denne gaten,
for ved siden av Bar Do David
ligger det berømte sandwichstedet Cervantes.
Hvorfor er det berømt? Dette er grunnen.
Cervantes er et sted for sene kvelder. Etter å ha drukket i mange timer
kommer man hit for å roe seg ned med disse solide sandwichene.
Men jeg hoppet over det og gikk rett til den solide delen.
Og min nye bestevenn Guga hjelper meg å bestille riktig.
Vi skal ha Cervantes Special…
Kan ikke portugisisk, men jeg forsto det. "Vil du ha en meny?" "Trenger ikke.
Hvor lenge har jeg kommet hit? For en fornærmelse."
Vi skal ha Cervantes Special. Filet mignon med paté.
-Foie gras. -Foie gras.
Det er ikke foie gras, men kyllinglever. Og ananas.
-Og det funker. -Sikkert.
Jeg fikk spareribs med ananas ved siden av.
-Var det naboen? -Ja. Jeg tar hele gaten. Hallo!
-Man trenger gode servietter. -Se på dette, folkens.
Ser alle denne? Jeg håper dere ser den, for den blir her ikke lenge.
-Dette er litt av en sandwich. -Ja. Iblant kan det være frokost, hvis du…
-Sunn frokost. -Man er ute om kvelden.
Iblant slutter natten i Rio de Janeiro klokken 9-10 om morgenen.
Så kommer man hit, tar seg en sandwich og drar hjem for å sove klokken 12.
-Greit, hvis man ikke jobber. -F.eks. på en lørdag.
Kanskje mandager. Nei, ikke mandager.
Du må bruke chili.
Det er mye.
-For mye? -Ja.
-Richard. -Jeg gjør det sammen med deg.
Ok.
Vi prøver.
Herregud.
Ikke dø, vær så snill.
Så godt.
Ananas på en sandwich.
Hei!
-Hallo. -Jeg er i Rio de Janeiro,
et av de mest spektakulære stedene jeg har sett.
-Jeg ser bildene. De er vakre. -Er det ikke vakkert?
Fjellene og havet. Hva mer kan man ha der?
Hva mer kan man ha? Det burde være slagordet deres.
"Rio de Janeiro. Hva mer kan man ha?"
Her er noe jeg kan ha. De ga meg... Dette er en spesialitet.
Brigadeiro, ikke sant? Det er portugisisk for "sjokoladekonfekt".
Er det sjokolade?
Så vanvittig myk. Med små sjokoladedryss på toppen.
Herregud, så godt.
Ostebrød.
Ostebrød?
Ja.
Monica, jeg tar med noe til deg.
Har du smakt cachaça?
Er det sprit?
Jeg vet veien til min kones hjerte. Den går gjennom en flaske.
Men dette... Herregud. Vi dro til et sted som heter Academia da Cachaca.
-Din himmel. -Favorittuniversitet. Hva lager de det av?
Sukkerrør. Som rom, men det er lettere enn rom.
Man kan drikke tre av dem som om det er Hawaiian Punch. Og så er du død.
For den sniker seg innpå deg senere, som en tyv om natten, og raner deg.
Man kjenner det skikkelig.
Har vi en vits i dag?
Jeg har en historie med… Det er strandvitsen.
-"Det er strandvitsen." -"Strandvitsen." Han har en mappe.
"Hvor han er nå? Rio de Janeiro. Har de en strand der? Jeg vet hva jeg kan si."
En mor leker med barnet sitt på stranden.
Og plutselig kommer det en stor bølge og feier barnet av stranden.
Moren blir hysterisk, og hun ber til Gud.
"Gud. Dette er min eneste sønn!
Jeg skal be hver dag. Vær så snill, gi ham tilbake til meg."
Noen minutter senere kommer bølgen.
Og gutten kommer tilbake.
Og moren er så glad. "Takk, Gud. Tusen takk. Jeg skal holde løftet mitt.
Forresten, bare én ting til.
Han hadde en lue på."
Det var... Det var en god vits.
Vi er glad du har det så gøy Min favoritt var at du danset.
-Jeg danser bra. Ikke sant, pappa? -Ja.
Sånn passe.
-Greit. Ha det. -Ha det, alle sammen!
Jeg har ett spørsmål til dere før jeg drar.
Liker dere kjøtt?
Har dere vært på en churrascaria? Det er som en enorm grillfest.
Hvor kjøttstykker stekes på sverd over ild og kull, vanligvis bare tilsatt salt.
Den perfekte gruppeaktiviteten. Passer bra for mitt siste måltid her i Rio.
Hvordan går det? Hyggelig å se alle sammen.
En liten gjenforening. Et lite farvel med menneskene.
-Godt å se deg. -Hei.
-Ok, hvem er sultne? -Alle sammen.
Man begynner med salatbuffé, så man tror man er sunn.
Når jeg er på et steakhouse, tenker jeg: "Hvem bryr seg om grønnsaker?"
Greit, gulrot.
Jeg tar litt brokkoli.
Saúde!
-Skål! -Skål. Saúde.
Se på utsikten vår.
-Vi må... -Kjenner du til denne?
Ja.
Det er en brikke. Når du er klar for kjøttet, snur du den til den grønne siden.
Så lenge den grønne siden vises, fortsetter de å gi deg kjøtt.
-Jeg blir grønn. -Jeg også.
Grønn. Vi er i gang.
Kom denne før eller etter trafikklys?
Jeg har for mye dritt på tallerkenen. Vent litt. Masse teite grønnsaker.
Hallo.
Man skjærer av med kniven eller bruker klypen.
Mer kjøtt enn du noen gang har sett.
-Så fort. -Kylling! Jeg elsker kylling.
-Det er så mye. Nei... -Hva om jeg liker det?
Kom igjen. Det er kjempegodt.
-Vi vil spare plass til det beste. -Stjernen av showet.
Jeg kan ikke si at jeg er særlig smart.
En tomahawk-biff. Jeg liker deg.
Nydelig.
-En berømt brasiliansk stykningsdel. -Picanha? Det ser kjent ut.
Veldig godt.
Obrigado.
Se på meg, dere.
Spareribs. Ja.
-"Noen må gi mat til Phil." -Noen gjør det.
Ja! Så mange ting. Kommer det mye mer?
-Ja, mye mer. -Ja.
Som regel avslutter jeg måltidet sånn. Og så jeg ligger i baksetet i en taxi
og stønner. "Skulle stoppet før."
Der, ja. Lammebog.
-Det er ikke... -Ikke den du vil ha?
-Lammecarré. -Se hva jeg gjør.
Ja! Nå holder det.
Du kjørte på rødt.
Min tid her i Rio har vist meg så mye, men én ting skiller seg ut.
Jeg elsker landskapet, omgivelsene,
stedets følelse.
Men det er menneskene.
Det er alltid menneskene.
Og ikke bare fordi de er vakre,
men pga. livsgløden deres
og smilene.
Jeg fikk raskt venner her.
Og det er hemmeligheten med livet. Å få venner.
-Bare spis. -Skål.
Alltid. Skål for å spise og drikke med venner.
-Igjen? "Jeg må begynne på nytt." -Hva mer har de?
Kom og sitt ved hans bord
Om du er sulten, glad, villig og god
Se at det å bryte brød
Kan gjøre fremmede til venn
Han vil kjøre til deg
Han vil fly til deg
Han vil synge for deg
Og danse for deg
Han vil le med deg
Og han vil gråte for deg
-Men det er én ting han ber deg om -Noen må være så snill
Kan noen gi mat til Phil?
Å, vær så snill Kan noen gi mat til Phil?
Noen må gi ham mat nå
Tekst: Harald Plahter