EN ORIGINAL-DOKUMENTÄRSERIE FRÅN NETFLIX
En lycklig, hungrig man
Reser över både hav och land
Han lär sig allt han kan
Om pasta, fläsk, kyckling och lamm
Han kör till dig
Han flyger till dig
Han sjunger för dig
Och dansar för dig
Han skrattar med dig
Och han gråter för dig
Och han ber bara om en enda sak
Kan någon mata, kan någon mata
Kan någon, någon mata Phil?
Kan någon mata honom nu?
Jag är i Rio, Rio de Janeiro,
Rio by the sea-o, Bialystock och Leo.
Det är från Det våras för Hitler.
Det var så jag hörde om Rio de Janeiro. Vad vet jag?
Jag kan bara musiken.
Jag hörde att det skulle vara varmt och de skämtade inte.
Brasilien är det största landet i Latinamerika,
vad gäller landmassa och befolkning,
med över 200 miljoner människor. Rio är den näst största staden.
Jag har aldrig sett nåt liknande.
Det finns berg som sticker upp, riktigt vackert formade berg.
En med den berömda statyn av den här mannen.
Sen alla dalar, krökar och saker… Och var är staden?
Där inuti.
Spektakulärt!
Den kallas "Den fantastiska staden" av väldigt goda skäl.
Så jag tar min antiperspirant och drar till stan.
-Hej. -Hej.
-Hur mår du? -Bra, tack. Du?
Väldigt bra. Vilken vacker marknad.
-Fantastisk, va? -Vad heter den?
Så det här är Praça Nossa Senhora da Paz.
Lätt för dig att säga.
Tom LeMesurier är en britt som reste världen runt
när han träffade en tjej och bosatte sig här i Rio.
Vissa gillar när det är varmt. Han gör väl det.
Tom leder mat-rundturer, så jag är i goda händer
när jag börjar resan med en av mina favoritsaker:
Smaka på all frukt.
Frukten är allt när man är på en tropisk plats!
Ja.
Han vet vad han gör.
Det är som ett brutalt mord.
Prova den här. Det här är deras passionsfrukt, maracujá.
Den är sur. Var redo.
Såja. Väldigt god!
De ger dem till barnen för att lugna ner dem.
-Perfekt. Jag är lugn nu. -Ja.
Jag kollar på…det.
De är fantastiska.
-Vad är det? -De är säsongsbetonade.
Det är en liten mango som kallas carlotinha.
De finns bara i en månad eller två.
Smaka. Den är väldigt intensiv.
-Jösses. -Fantastisk, va?
-Har ni smakat? -Nej.
Ni behöver den. Och ni.
Det här är mangornas mango. Upprepa namnet igen.
Manga carlotinha
-Carlotinha. -Perfekt.
Kom ihåg det namnet.
Jag ska stoppa dem i byxorna och korsa gränsen.
Kolla där. Drakfrukt.
Jag säger det innan jag tar en tugga. Världens mest nedslående frukt.
Den lovar så mycket med färgen och levererar…
Så vacker.
-Den här smakar mer än de flesta. -Den har lite.
Papaya.
Wow.
Massor med wow.
Ja.
Det här är så kul.
-Kan du fatta att det här är mitt jobb? -Bra jobb.
-Kan du fatta att det här är mitt jobb? -Hördu!
-Bra jobbat. -Ja, vi har bra jobb.
För bra jobb.
Richard, köp såna till alla.
-Ni vill ha såna. -Ja.
-Okej. Vi går vidare. -Kom igen.
-Obrigado. -Varsågod. Kom tillbaka hela tiden.
Det kommer jag att göra.
Ni känner till en rot ni säkert kallar det spanska namnet yucca.
Jag kallade den cassava när jag växte upp.
Om man utvinner stärkelsen från roten får man tapioka.
Nu lägger hon den på den här stora silen och gnuggar den.
-Den blir… -Den blir som pulver.
När den blir varm blir den till gelé, så man får en pannkaka.
-Oregano? -Ja.
Nu ost från nordöstra Brasilien, Queijo de coalho.
Han får det att se enkelt ut.
När jag gör det hemma, hamnar det i hela köket.
Tack.
Vad tycks?
Jättegod. Jag älskar den. Jag älskar den!
Han älskar den.
Men sen slutade det inte. Kolla på den här pastel.
Det finns olika. Vilka gillar du?
Jag gillar den med räkor, camarão.
Jag ska även ha en med palmito, palmhjärta.
Obrigado.
Är den kryddstark?
Den är god. Inte för kryddstark. Precis lagom.
-God, va? -Jag kan leva med det.
Ännu en anledning att åka hit.
Det finns ost här i.
Jag åt och åt och kom inte till osten.
Det är som världens bästa Hot Pocket.
Vi kommer att synas på tv!
Bukten nåddes av portugisiska upptäckare på nyårsdagen, 1502.
De misstog bukten för ett annat vattendrag
och kallade den "januarifloden," eller Rio de Janeiro på portugisiska.
Femhundra år senare har europa fortfarande starkt inflytande.
Men med enorma afrikanska befolkningar och urbefolkningar,
är brasiliansk kultur en vacker blandning.
En sak alla brasilianare delar är den nationella spriten, cachaça.
Den görs genom att destillera jäst sockerrörsjuice.
Så vi åkte till Academia da Cachaça för att prova lite.
Jag tog med de vackra Jazmin och Nanda, våra fixare.
För att jag ville ha folk som kunde dricka i min takt
och lära mig ett viktigt ord på portugisiska.
Saúde.
-Saúde. -Saúde.
-Saúde, Varanda. -Saúde.
Herregud.
Den är jättegod!
De har typ 50 olika sorters cachaça från hela Brasilien här.
-Det här är en bra en, va? -Ja.
Nu när vi har provat ren cachaça…
-Fler drinkar! -Va?
…måste vi prova den i nationalcocktailen.
Caipirinha!
-Saúde. -Saúde.
-Saúde, Varanda.
Richie…
Jag läste caipirinhas historia.
Det var en hemsk influensa för hundra år sen.
Den var som medicin på grund av all C-vitamin i limen.
Det var vad de sa.
Och den har alkohol som dödar…
Som dödar allt.
Den här restaurangen har… Jag vet inte hur länge.
-Sen 1985. Ja. -År 1985.
-Kom igen. -Det var då jag föddes.
-År 1985. -Varför skrattar du?
-Kolla där! Ja. -Vad vackert.
Vi åkte inte bara till Academia på grund av cachaça,
utan för att vi hörde att de hade en fantastisk version av nationalrätten.
Feijoada: En gryta med nötkött, fläsk
svarta bönor och strimlad grönkål.
Man äter den med den vackra, rostade mjölblandningen farofa.
De äter den med apelsinbitar.
Okej, man tar väl ris först?
-Ja. -Man gör en bädd va ris.
-Ja. -Okej, jag kollar på er.
Okej, nu…
-Jag borde ha fixat naglarna. -Ja.
Hon tar bönorna. Ge henne lite kött.
Jag gillar inte…
Vad är det?
Vad var det?
Vi verkar ha träffat en rörledning.
Herregud!
Här, Nanda.
Nanda.
-Okej. -Täck över den.
Du kommer att må bättre.
Du kan även ge mig en, för jag älskar faktiskt korv.
-Låt mig ge dig lite… -Ja, såja.
Jag gillar frukten på sidan. Jag gillar allt.
Ja.
-Se på mig. -Okej.
Ja, det är fantastiskt.
Jag vill veta om era liv i Rio. Du är född i Rio.
-Du är inte född i Rio. -Nej. Buenos Aires.
-Det är också bra. -Ja.
-Har ni jobbat tillsammans förr? -Vi är alltid tillsammans.
-Jag kan inte leva utan Nanda. -Vad fint!
Hon är min favoritperson att jobba med.
Det var inte vad hon sa om dig, men det är okej.
-Hon ska lämna mig, men det är okej. -Vad fint av dig att säga.
Ungar.
-Generation Y. -Eller hur?
Jag älskar den. Nu vill jag prova…
-Den kryddstarka. -Ja.
Är den väldigt?
Ja!
-Röst från andra sidan. -Ja.
-Vill du ha? -Ja.
-Herregud. -Herregud.
Gör det!
-Sluta! -Du kommer att döda Nanda.
Det var trevligt att träffa er.
-Det var trevligt att känna dig. -Jag kommer att dö efter det här.
Det här är toppen.
Jag letar efter feijoada nu.
Om jag åker hem… Om jag är i LA eller åker till New York,
letar jag efter vem som har feijoada där.
Jag vill ha det.
Vi borde be om en till åt dig.
-Vad? -Caipirinha.
Nej, för då går jag in i trafiken.
Jag gissar att den största turistgrejen är att åka upp till Sockertoppen.
Det kallas Sockertoppen för att påsarna de la sockret i
hade den formen.
Hur de byggde den här linbanan
för att komma till toppen för över 100 år sen…
Vad vackert.
Först stannar man vid ett berg halvvägs upp.
Kom igen!
Är det inte spektakulärt?
Utsikten är galen.
Sen är gamarna här för att påminna en om död.
Det här är den bästa utsikten över Rio.
Rättelse, den näst bästa utsikten.
Det finns mer linbana.
Vår resa till Sockertoppen kommer att ta ungefär tre minuter.
Nu kan man se Copacabana härifrån.
-Är det den? -Ja, det är Copacabana.
Jag vet saker!
Man åker resten av vägen och nu förändras utsikten 1 000 procent.
Jag har aldrig sett en sån vacker, spektakulär utsikt.
Vi var alla, inte bara jag,
utan alla avtrubbade kameramänniskor, förbluffade.
Kom hit, ta linbanan, åk till toppen.
Man kan ta en drink. Man kan ta en caipirinha, som är utsökt.
Det här är en av mitt livs drinkar!
Att dricka den här drinken på toppen av Rio vid solnedgången…
Gör det.
Vi har rest lite nu.
Det här är en av de vackraste ställena jag nånsin har sett.
Vi ska till en restaurang som rankades högst i Brasilien.
Den heter Lasai.
Jag får inte bara äta med kocken Rafa, utan med hans fru, Malena.
-Välkommen. Trevligt att träffas. -Hej.
Och den här killen…
Det här är min första son, Benny.
-Benny! -Ja.
Jag har en pojke som heter Benny.
Hej, Benny!
Så Benny är van vid restauranger?
Ja, han tillbringar mycket tid här.
-Han är maskoten. -Han är faktiskt chefen.
Vem skulle inte vilja ha den här hunden överallt?
Rafa är född och uppvuxen i Brasilien och Malena är mexikansk, född i Texas.
Vi träffades i kockskolan.
-Vi gick i samma klass. -Vad fint.
Vi bodde i New York ett tag.
Hon började jobba i restaurangen, jag stannade i köket.
De jobbade tillsammans i den baskiska regionen i Spanien.
Det är där restaurangens namn, Lasai, kommer ifrån.
Det betyder "fridfullt"
och de försöker genast få mig att känna mig väldigt lasai.
Vi börjar med caipirinhas.
-Skål. -Skål. För din första gång i Brasilien.
Jag har det jättebra.
-Jag har det ännu bättre! -Vad bra.
-Jättebra. -Ja.
Det fanns caipirinha med olika smaker.
Jag drack en med passionsfrukt, en med lime och en med nåt annat.
Det är problemet med caipirinha.
Man glömmer vad som var i caipirinhan.
Is, cachaça och lite socker.
-Det här är frukten. -Jag såg den på marknaden.
Ja. Den är i säsong just nu.
-Den är jättegod. -Den smakar som persika.
-Vad vi ska göra här… -Ja!
Vi har sidfläsk här.
Så ta lite och ät.
Det är som jamón.
Fortsätt bara äta, okej?
Det behöver du inte säga.
-Vad är det här? -Krispig sötpotatis.
Den är fylld med jordnötskräm.
Det är som en lyckokaka från kinarestaurangen.
Men vi har inte pappret inuti.
Ni har bättre. Ni har jordnötssmör.
Min pappa åt middag här igår.
Vi serverade honom en rätt och han sa:
"Varför behåller inte ni den här? Det är den bästa rätten jag ätit här."
Men vi behåller aldrig nån rätt på menyn. Vi ändrar den varje dag.
Så det är som att vi alltid…
-Ni upprör alltid nån. -Ja, alltid.
Jag har inte provat nästa rätt,
men är redan arg för att han ska ta bort den.
Avokado, också väldigt traditionellt,
räka från lokalområdet och ett litet blad kallat peixinho,
vilket översätts till "liten fisk."
Smaken påminner mig lite om fisk.
-Visst? -Den här är fenomenal.
Folk frågar jämt: "Var får du inspiration?"
De letar alltid efter en bakgrundshistoria.
Jag säger: "Jag kände doften från min mormors hus."
Det är alltid mormor. Vissa mormödrar måste vara dåliga kockar, eller hur?
"Jag lagar mat som min mormor." Tänk om ens mormor var hemsk?
Här kommer rött. Nu menar vi allvar.
Tim-tim. Skål.
Se på mig på eftermiddagen.
Det här är sidfläsk.
Det bästa är faktiskt det här.
Det är 100 procent grishuvud.
Inget vin, inga grönsaker, ingen lök, inget.
Det är som karamell.
-Ja. -Förlåt, Benny.
Kolla inte.
Den ramlar bara isär.
De rödbetorna kommer från vår trädgård.
Tack.
Du vet inte vad du missar.
Menar ni att ni kommer ta bort den här från menyn?
Det gör vi alltid.
Folk, ni måste komma hit innan den tas bort från menyn.
Se vem som är här.
Nu kör vi.
Kolla, en speciell gäst!
Emi. Säg hej, Emi.
Säg hej.
Hej, Emi.
Han pratar portugisiska och spanska,
men han har lärt sig att säga hej och hejdå på engelska.
Hej!
Säg hej!
Hur smakar fingrarna idag? Är de goda? Jösses!
Chocolatè.
Emi!
Du kan mata mig.
-Jag skulle ta… Emi. -Emi.
Ja?
-Såja. Gör det. -Ja.
Ja!
Så är det. Det är hemligheten.
Vill du bryta arm om den?
Vi ska åka till en av de populäraste platserna i Rio.
Det här är Confeitaria Colombo.
Den har funnits där sen 1894.
Det är ett ståtligt palats.
Man kan få massa god salt mat och massa goda bakverk.
Folk från Rio kallas Cariocas.
Vill du ha nåt gott?
Det är den perfekta platsen att beblanda sig med dem.
Jättegod.
-Vill du ha en efterrätt? Gillar du… -Allt.
-Gillar du allt? -Ja!
-Gillar du det här? -Vad är det?
Jag vet inte. Låt se din reaktion.
Den är god.
Tack.
Du är bäst.
-Får jag pussa dig? -Ja.
Okej.
Hejdå!
Det här stället är bäst!
När man är i Rio är man i tropikerna och man tillåts inte glömma det.
Kolla på den här parken. Det här är deras offentliga park.
Men man är i den tropiska regnskogen!
Det finns en liten grotta. Jag visste inte vad det var. Jag gick in
och det var ett akvarium med pirayor!
Man går upp för stigar och hör nåt.
Det finns…
…apor!
Richard, kom ner därifrån!
Nu ska jag till ett ställe som heter Aconchego Carioca.
Aconchego betyder mysig eller vänlig, vilket låter som killen jag ska träffa.
Mr Phil är i stan!
-Trevligt att träffas, min vän. -Detsamma.
Guga Rocha är en stor kändis här.
Han har en tv-show. Han är en lysande kock.
Du forskar om matkultur, inte sant?
Ja. Jag har älskat mat sen jag var liten.
Det var så jag började vilja veta mer om matens rötter
och var den kommer från.
Så det bra med Brasilien är…
-Hola! -Det här är bra med Brasilien.
Ja.
Han presenterade några nya, hippa saker
de gör med klassikerna, som feijoadabollar.
Ja! De har Feijoadabollar.
De kanske borde besöka en läkare.
Det här är vår nationalrätt som blev en bolinho.
-Ja. -Bolinho är som en dumpling.
Så det är en gryta i en boll.
I en boll, ja.
Skål.
Ja, den är utsökt.
Brasiliansk mat är lika mångfaldig som folket som utgör landet.
Inläggen från afrikaner som fördes hit som slavar
syns i hela det brasilianska köket.
När det afrikanska folket flydde från slaveri, började de samlas i stammar,
-platser för motstånd. -Okej.
Folk från Holland, Frankrike och även urinvånarna…
För att stå emot portugiserna. Det var där den brasilianska maten började.
För det var den första platsen där fria människor satt vid elden
och sa: "Okej, vad äter vi nu?"
Man sitter runt elden och äter vad folk bidrar.
Det blir en kultur.
Det är så jag tror att brasiliansk kultur började.
Herregud!
-Nu är det som… -Jag gillar det.
-Får jag förbereda en? -Ja!
Okej. Så man ska…
-Det här är himmelriket. -Det är räkor inuti. Inte bara sås.
Om inte man har räkor i räksås, kan man hamna i bråk i Brasilien.
-Folk säger: "Va?" -Tack.
Den här är gjord på maniokrötter. Alla äter maniok.
Jag har maniok-mani.
Maniok…
-Mani. -…mani.
Får jag göra nåt du gör ibland?
Ja.
-Den här är till dig. -Va?
Kom hit, Richard.
-Varför? -Prova! Kom hit.
Herregud!
Hola!
Gugas specialitet är mat från nordöstra Brasilien,
som den här högen grillad ost, rimmat kött, lök och annat
jag inte kan få in i munnen snabbt nog.
Gott, va? Tröstmat.
Jesus!
-Det här är revbensspjäll med guava. -Ja.
Det här är angu-pastel.
-Det är som majsmjöl. -Ja.
Och inuti…ost.
Okej! Ost är alltid bra.
-Såsen är fantastisk. -Otrolig.
-Jag äter den med den här. -Ja.
-Den är god med den här. -Ja, den är som en grillsås.
Den är fruktig. I Brasilien använder vi mycket frukt.
-Ni har mycket frukt. -Ja.
-Vad ska man göra? -Herregud!
Dags för efterrätt. Det här är en variant
av den klassiska, brasilianska godsaken med ost och guava
som kallas "Romeo och Julia."
Men den enda tragedin här är att det knappt finns nog till mig.
-Vad gott. -Ja.
Jag skulle aldrig beställa det.
-Det är så enkelt. -Visst? Stekta ostbitar med gelé.
Med guava-gelé.
För det är utsökt.
Jag önskar att folk skulle göra vad jag gör just nu,
-vilket är att lita på dig. -Ja.
Vi är på ett ställe som gör nåt jag aldrig hört talas om.
Lita på lokalbefolkningen.
Om jag kollade på en meny skulle jag ta det som låter mest bekant,
-för att jag inte ville bli besviken. -Ja.
Men jag vill säga till folk: Gå nånstans med nån som vet
och låt dem leda vägen.
Var bara en passagerare med munnen öppen.
-Som hundar i fönstret. -Ja.
Det är jag.
Man kan inte missa favelas om man kommer till Rio.
Upp för kullarna och ner i ravinerna…
Favelas började byggas i början av 1900-talet som kåkstäder
för cariocas som inte hade råd att bo nån annanstans.
Idag är de permanenta områden som inhyser en fjärdedel av stadens befolkning.
Även om de är fattigare områden,
är de fulla av livet och kulturen som definierar staden.
Jag ska till Na Minha Casa med kock Flavia Quaresma
för att träffa nån som gör skillnad för unga personer som bor i favelas.
-Hola. -Hej.
Kock João Diamante driver ett program som ger barn i favelas
tillgång till utbildning och träning inom det kulinariska området.
Hans efternamn, Diamante, betyder "diamant" på portugisiska,
så han kallar programmet "Diamanter i köket."
Det här är Joãos fru.
-Trevligt att träffas. -Ja. Hej.
Hur träffades de?
-Ni var väldigt unga när ni träffades. -Ja.
Vi var fjorton… Vi träffades en kväll när vi dansade…
Dansade… Han dansar bra. Det var så det började.
-På riktigt? -Ja.
Berätta om det här stället.
När han började, tänkte han:
"Hur kan jag hjälpa människorna som bor i favelas?"
Ja.
"Hur kan jag ge dem en chans att gå rätt väg?"
-Ja. -Han föddes i favelas.
Många av hans vänner valde dåliga vägar,
och dog på grund av dåliga saker och sociala problem vi har.
När han började laga mat tänkte han: "Det här kan förändra många liv."
Det är viktigt att säga
att vi inte bara lär folk laga mat. Vår avsikt är att ge folk en förändring…
Avsikten är att lära dem vara bra personer…
-Ja. -…och visa dem världen
och vad de kan göra.
Är de här personerna med i programmet?
Ja. Hon var med i den tredje gruppen och nu är hon souschef.
Wow!
-Och den här unge mannen? -Han är elev, gastronomielev.
-Vad heter du? -Priscilla.
Priscilla.
Vinicius.
Du måste vara stolt över personerna som kommer upp.
Det är egentligen en kedja…
Det enda han ber är: "Dela med dig av allt du lär dig."
-Dela. -"Håll det inte för dig själv."
-Dela med dig. Ja. -Ja.
Som den här underbara maten de delar med mig.
Äggen är perfekta.
Den här måste du prova. Det är polvilho. Det är den med ost.
Med ost, va?
Ja.
-Med ost inuti. -Det är ost inuti.
Toppen.
Vad är det här?
-Det är vår brasilianska färskost. -Kan man ha den på den här?
-Visst. -Varför inte?
Ni vet när man köper brie i affären, tar hem den
och lämnar den framme så att den blir helt rinnig?
Den rinniga biten, den goda biten som sprider ut sig så här…
Det är det som är i den.
Det är deras färskost. Ja.
Jag älskar den här. Får jag köpa den?
Så att du kan ta den?
Så att jag kan hitta den i affären.
Requeijão.
Ni får skriva ner det.
-Har du provat den på? -Nej, det gör vi aldrig.
Jag kanske har uppfunnit nåt.
Du uppfann nåt!
-Underbart! -Varsågod.
Så det är en majskaka, en goiabada.
Vi kallar den goiabada.
-Jag älskar när hans ögon… -Den är god.
Den är så fräsch och lätt.
Den innehåller kokosmjölk.
Igår kväll drack jag skotsk whisky med kokosvatten.
Nej!
-Genialt. -Den är jättegod.
Det är en god cocktail.
Det får även ens kropp att…
Med en whisky.
Ja. Sen dansar man och sen träffar man sin fru.
Det vi gör nu är nåt som händer ofta på Na Minha Casa.
Tanken är precis den här:
Att alla sitter runt bordet och knyter an genom mat.
Det är därför mat är så viktig.
Ja, alltid.
Den är väldigt viktig för honom på grund av
alla vänner han har förlorat på grund av drogproblem.
Du hedrar dem genom att göra nåt vackert.
Han säger att det här är ett sätt för dig att hylla dina vänner som dog.
Vi behövde bara en chans.
Vi hittade människor som Flavia Quaresma som trodde på folk…
Dat handlar om en sak: Människor.
Människor som tänker på människor. Det skapar en bättre värld.
För mig är det här en av konstformerna, okej?
Det är så vi uttrycker…våra känslor,
vår kärlek, till och med vår frustration.
Oavsett om det är en målning, en skulptur… eller vackra ägg.
Han är som… Jag vet inte hur man säger på engelska.
När man har en diamant och gör så här.
-Polera. -Polara. Att polera.
Så João polerar diamanter runt om i köken i Rio de Janeiro.
-Det finns diamanter överallt. -Ja.
Man måste bara leta.
Vi råkar vara här i början av karneval.
Det här är ett enormt firande. Och när jag säger "enormt firande,"
menar jag hundratusentals människor samlade på Copacabana.
Jag har aldrig sett nåt liknande.
Brasilien är världens största, katolska land.
Karneval är deras Mardi Gras:
Säsongen av festande innan fastan.
FRED
Så roligt och så vänligt och…
…nämnde jag människorna?
Jag skulle säga att jag är anskrämligast i hela Brasilien.
Det finns bara ett sätt att återhämta sig. Dags för snacks.
Vi ska till Bar Do David.
Det här är David och hans dotter Gabby.
Jag ska äta massor med snacks.
En av sakerna som söttar den här enkla carioca-livsstilen
är de här små barerna som kallas botecos:
Avslappnade platser som ibland spiller ut på gatan
där man kan få drinkar, men också jättegod mat.
De tar det på stort allvar
och håller boteco-mattävlingar i hela stan,
som det här stället är van vid att vinna.
Vad vackert.
Den här är en skaldjursallad…
Skaldjursallad…
-…med vita bönor? -Ja.
-Vi fick första pris… -På riktigt?
…i en tävling här i Rio, för den bästa maten i Brasilien.
-Gillar du den? -Jag älskar den. Ja.
Nu kör vi.
-Den här har bacon… -Ja.
-…nötkött… -Ja.
…och…
Det är majs med ost och torkat kött.
Den är god!
På riktigt? Ja, det är min favorit.
Allt det här skulle vara så populärt i USA.
På riktigt?
Ja, för folk älskar mat som… Allt som är som en hamburgare.
Allt man kan äta med händerna så här är så kul.
Det är en fest!
Och sen revbensspjällen.
-Jag vill ha det stora. -Det här är jättegott.
-Är det gott? -Jamón!
Nån hemma, kom ihåg:
Ananas-salsa på långamt tillagade revbensspjäll.
-Kom hit! -Kom igen, snälla.
-Njut. -Tack.
-Det här är himmelriket. -Ja.
Himmelriket är att gå runt på gatan utan kläder
och äta den här maten, visst?
-Ja. -Ja.
Folk i Rio, okej… Lite fria med kroppen.
-Vad heter du? -Felipe.
-Va? -Felipe.
Vet du vad jag heter?
Felipe?
-Gillar du kryddstark mat? -Ja.
Jag gav dig mycket.
Du verkar vara okej.
Folk som heter Phillip är starka.
Copacabana, Ipanema… Det är namnen vi alla har hört
och namnen på de huvudsakliga stränderna här i hjärtat av Rio.
Alla här bor på stranden och vissa av oss kommer hit för att dö.
-Stående paddling. -Ja.
-Har du gjort det förr? -Nej.
Inte alla kan bära en sån här hatt och jag är verkligen alla.
Det första du måste göra är att hitta balansen på brädan.
Jag föddes utan två saker: Balans och en bak.
Du måste ha balansen häromkring.
I mitten. Ett…två…tre. Okej?
-Okej. -Okej? Bra. Lätt.
-Kom! -På riktigt? Var det hela lektionen?
Okej, hejdå, allihopa.
Lägg in dramatisk musik.
Okej.
Se upp.
-Fortsätt så. -Åt vilket håll?
Se på mig nu. Jag är brasiliansk.
Herregud. Dumma Richard!
Välkommen till Rio.
Nästa gång tar jag en båt.
Jag vet inte hur jag nånsin ska återhämta mig.
Vänta, jo, det gör jag. Brunch!
Lite prosciutto di Parma.
Det viktigaste med Prociutto di Parma är fettlagret.
"Fettlagret."
Det samlas fint.
Palmhjärta, den kallas pupuña.
Pupuña! Avfärda inte pupuñan, hörni.
Pupuña, ja.
Chilensk lax med banan.
-Vill du välja en fin bit åt mig? -Ja, självklart.
Kan du följa med mig till andra bufféer?
Se vad vackert. Honungskakan.
Provolone?
Obrigado.
Såja.
Minns ni Bar Do David?
Den här gatan har tydligen bra matmojo.
För precis bredvid Bar Do David
ligger ett känt smörgåsställe som heter Cervantes.
Varför är det känt?
På grund av det här.
Cervantes är ett ställe man går till sent efter att ha druckit i flera timmar.
De kommer hit för att lugna ner saker med de här hjärtliga smörgåsorna.
Men jag hoppade allt det och gick till den hjärtliga delen.
Min nya bästa vän Guga hjälper mig att beställa rätt igen.
Vi tar Cervantes Special…
Jag förstår inte portugisiska, men jag förstod det.
"Vill du ha en meny?" "Det behövs inte.
Hur länge har jag kommit hit? Du förolämpar mig!"
"Är du galen?"
Vi ska äta Cervantes Special. Det är filet mignon med paté.
-Foie gras. -Foie gras.
Det är inte foie gras, det är kycklinglever. Och ananas.
-Och det funkar. -Det gör det säkert.
Jag åt revbenspjäll med ananas bredvid. De var otroliga.
-Var det bredvid? -Ja. Jag gör hela gatan.
Hallå!
-Du kommer att behöva bra servetter. -Ja. Sde på det, hörni.
Ser alla?
Jag hoppas att ni ser, för det kommer inte att vara här så länge.
-Det är en rejäl smörgås. -Ja.
Ibland kan det vara frukost. För om man går…
-En nyttig frukost. -Man håller på till kvällen
och ibland slutar kvällen kl. 09.00 eller 10.00 i Rio De Janeiro.
-På riktigt? -Man kommer hit,
äter en smörgås och lägger sig mitt på dagen.
-Okej, om inte man jobbar så. -Ja, på en lördag, okej?
Kanske måndagar. Nej. Inte måndagar.
-Du måste ta chili. -Chili.
Det är mycket.
-För mycket? -Ja.
-Richard. -Jag hänger på dig.
Snälla. Okej.
Vi kör.
Herregud.
Snälla, dö inte. Dö inte.
-Den vita smör… -Så god.
Ananas på en smörgås.
Hallå där!
Hej.
Jag är i Rio de Janeiro, vilket ärligt talat är
en av de mer spektakulära platserna jag sett på jorden.
Jag har sett bilderna. De är vackra.
Visst är det vackert?
Bergen och havet. Vad mer kan man ha?
Vad mer kan man ha? Det borde vara deras motto.
"Rio de Janeiro. Vad mer kan man ha?"
Här är nåt jag kan ha.
De kom med… Det här är en specialitet.
Brigadeiro, okej?
Det är portugisiska för "super-fudge-boll."
Är det choklad?
Så galet mjuk med små chokladströssel ovanpå.
Gud så gott.
Ostbröd.
Ostbröd?
Ja.
Monica, jag ska ta med nåt till dig.
Har du nånsin provat cachaça?
Är det sprit?
Jag vet vägen till min frus hjärta. Den går genom en flaska.
Men den här… Jösses.
Stället vi åkte till heter Cachaça-akademin.
-Ditt himmelrike. -Miitt favorituniversitet.
-Ja. -Vad gör de den från?
Sockerrör. Som rom, men den är lättare än rom.
Man skulle kunna dricka tre av dem
som om de vore fruktbål. Och sen är man död.
För den slår till senare, som en tjuv på natten. Och rånar en.
Det var… Man känner verkligen av den.
Har vi ett skämt idag?
Jag har en historia med…
Det är strandskämtet.
"Det är strandskämtet."
"Strandskämtet." Han har en mapp.
"Var är han nu? Rio de Janeiro. Har de en strand där?
Jag vet vad jag kan säga."
En mamman leker på stranden med sitt barn.
Plötsligt kom en stor våg
och svepte bort barnet från stranden.
Mamma blev hysterisk och bad till Gud.
Hon sa: "Gud, snälla. Det är min enda son!
Jag kommer att be varje dag. Snälla, för tillbaka honom till mig."
Några minuter senare kom vågen.
Och barnet kommer tillbaka.
Mamman var så lycklig. "Tack, Gud. Tack så mycket.
Jag lovar att hålla alla mina löften.
Förresten, en sak till:
Han hade en hatt."
Det är…
Det är ett bra skämt.
Vi är glada att du hade så kul.
Min favoritdel var definitivt när du dansade.
Jag är en jäkligt bra dansare.
-Visst, pappa? -Ja.
Sådär.
-Okej. Hejdå. -Hejdå, allihopa!
Jag har en fråga till er innan ni går.
Gillar ni kött?
Har ni varit på en churrascaria?
Det är som en stor grillfest
där olika köttbitar tillagas på svärd över eld och kol,
kryddade med endast salt.
Det är den perfekta gruppaktiviteten och toppen för min sista måltid här i Rio.
-Hur är det? -Okej, bra.
Vad kul att se alla igen.
En liten återförening. Ett litet avsked. En liten inropning för folket.
-Hej! Hej, min kära. -Kul att se dig.
Okej, vem är hungrig?
-Vi. -Allihopa!
De börjar med en salladsbuffé så man tror att man är nyttig.
I ett sånt här stekhus tänker jag: "Vem bryr sig om grönsaker?"
Okej, morot.
Jag tar lite jäkla broccoli.
Saúde!
-Skål! -Skål. Saúde!
Se vad vi kollar på.
-Vi måste vända… -Kan du historian?
Ja.
Det är en bricka och när man är redo att få kött,
vänder man på den så att den gröna sidan är uppåt.
Så länge den gröna sidan är uppåt, kommer de att komma med kött.
-Jag vänder till grön. -Ja, jag med.
-Grön! Nu kör vi. -Kom igen.
Kom de här före eller efter träfikljus?
Jag har för mycket skit på min tallrik. Vänta lite. Jag har…
Min tallrik är full av dumma grönsaker.
Hallå.
Man skär av dem med kniven eller tar dem med tängerna.
Det är mer kött än du kommer att se i ditt liv.
-Så snabb. -Jag älskar kyckling.
-Är du säker? -Jag är säker.
-Det är så många! Nej… -Inget…
Tänk om jag gillar den?
Kom igen! Vänta lite.
Den är jättegod.
Vi vill ha plats för det bästa.
Showens stjärna.
Jag är inte särskilt smart.
Okej.
Det är en tomahawk-biff. Jag gillar dig.
Vackert.
-Det här är en känd brasiliansk bit. -Picanha?
-Picanha. -Ja. Den ser bekant ut.
Väldigt fin.
Obrigado.
Se på mig, hörni.
Revbensspjäll. Ja!
Kan någon mata Phil?
Någon gör det.
Ja! Så många saker… Kommer det många fler?
-Ja, många fler. -Ja.
Oftast avslutar jag en måltid så här:
Liggandes bak i en taxi med händerna på magen
och stönar: "Jag borde ha slutat en halvtimme tidigare."
Där är den, lämmlägg. Man…
-Det är lamm, men inte lammet… -Inte den man vill ha.
-Ja. Lammrack. -Okej.
Kolla vad jag gör.
Ja! Det räcker.
Du körde precis mot rött.
Min tid här i Rio har visat mig så mycket, men en sak sticker ut.
Hur mycket jag än älskar landskapet, miljön,
känslan,
är det folket.
Det är alltid folket.
Och inte bara för att de är fysiskt vackra,
utan på grund av deras energi, deras leenden.
Jag skaffade vänner snabbt här.
Det är livets hemlighet: Skaffa vänner.
-Fortsätt äta. -Skål.
-Okej. -Alltid.
-Skål.
För att äta och dricka med vänner.
-Igen? Måste jag börja igen…? -Vad mer har de där bak?
Så sätt dig ner vid bordet
Om du är glad och hungrig, villig och kan det
Att bara bryta bröd
Kan göra främlingar till riktiga vänner
Han kör till dig
Han flyger till dig
Han sjunger för dig
Och han dansar för dig
Han skrattar med dig
Och han gråter för dig
-Och han ber bara om en enda sak -Kan någon mata, kan någon mata
Kan någon, någon mata Phil?
Snälla, kan någon, någon mata Phil
Kan någon mata honom nu?
Undertexter: Josephine Roos Henriksson