EN ORIGINAL DOKUMENTAR FRA NETFLIX
En glad og sulten mand
Rejser over hav og land
Han søger mer' forstand
Om pasta, gris, kylling og lam
Han kører rundt
Og flyver rundt
Han synger for jer
Og danser for jer
Han griner med jer
Og græder med jer
Han beder blot om én ting retur
Er der ikke nogen
Nogen, der kan give Phil mad?
Giv ham nu noget mad
Jeg er i Rio i Rio de Janeiro.
Rio ved havet-oh. Bialystock og Leo.
Det er en reference til Forår for Hitler.
Sådan hørte jeg først om Rio de Janeiro. Hvad jeg ved?
Jeg kender bare musikken.
Jeg har hørt, det kan blive varmt, og det passer.
Brasilien er det største land i Latinamerika
både målt på landmasse og befolkning.
Der bor over 200 millioner mennesker, og Rio er dens næststørste by.
Jeg har aldrig set noget lignende.
Smukke bjerge stikker op,
smukt formede bjerge.
Et med denne berømte herre ovenpå.
Og så alle dalene, krusningerne, ting, og hvor er byen?
Det hele er der.
Spektakulært!
De kalder det "Den pragtfulde by"
af gode grunde.
Jeg tager antiperspirant på og går ud.
-Dav. -Hej.
-Hvordan går det? -Godt. Og dig?
Godt. Sikke et smukt marked.
-Det er fantastisk, ikke? -Hvad hedder det?
Det er Praça Nossa Senhora da Paz.
Det kan du sagtens sige.
Tom LeMesurier er en britisk expat, der rejste verden rundt,
men så mødte han en pige og slog sig ned her i Rio.
Nogen er til varme. Det er han åbenbart.
Tom laver madture i byen, så jeg er i gode hænder,
her hvor jeg begynder min tur med en af mine yndlingsting:
At smage al byens frugt.
Når man er et tropisk sted, betyder frugten alt!
Ja.
Han ved, hvad han laver.
Det er som et brutalt mord.
Prøv det. Det er deres passionsfrugt, maracujá.
Den er sur. Vær klar.
Sådan. Virkelig god!
Det giver man børn for at berolige dem.
-Perfekt. Jeg er beroliget. -Ja.
Jeg kigger på det.
De er fantastiske.
-Hvad er det? -Det er sæsonfrugt.
Det er en lille mango, der hedder carlotinha.
Man kan kun få dem i et par måneder.
Smag den. Den er virkelig intens.
-Vildt. -Fantastisk, ikke?
-Har du prøvet? -Nej.
I skal prøve den. Du skal prøve den.
Det er mangoen over alle mangoer. Hvad var det, den hed?
Manga carlotinha.
-Carlotinha. -Perfekt.
Husk ordet, folkens.
Jeg propper bukserne og krydser grænsen.
Se lige. Pitahaya-frugten.
Jeg siger det, før jeg tager en bid. Verdens mest skuffende frugt.
Ja, ikke? Den lover så meget med farven og leverer...
Så smuk.
-Den smager af mere end normalt. -Ja.
Papaya.
Wauw.
Masser af wauw.
Ja.
Det her er sjovt.
-Tænk, at det er mit job. -Det er et godt job.
-Tænk, at det er mit job, ikke? -Hey!
-Et godt job. -Ja, vi har gode job.
For gode job.
Richard, køb den til alle.
-Den skal I prøve. -Ja.
-Vi går videre. -Okay, kom så.
-Obrigado. -Kom endelig tilbage hele tiden.
Det vil jeg gøre.
Du kender en rod,
som du sikkert kalder det spanske navn yucca.
Jeg har altid kaldt den kassava, men det er det samme.
Trækker man stivelsen ud af roden, får man tapioka.
Når hun lægger det på sigten og gnider det ind,
-kommer det ud... -Som pulver.
Når det opvarmes, bliver det til en gel, og man får en pandekage.
-Oregano. -Ja.
Og nu ost fra det nordøstlige Brasilien, queijo de coalho.
Hun får det til at se nemt ud.
Når jeg gør det hjemme, sviner det helt vildt.
Wauw.
Obrigado.
Hvad synes du?
Den er virkelig god. Jeg er vild med den.
Det stoppede ikke der. Se denne pastel.
Der er forskellige. Hvad kan du lide?
Jeg kan lide den med rejer, camarão.
Jeg tager også en palmito. En palmes hjerte.
Obrigado.
Er det meget stærkt?
Nej. En perfekte mængde.
-Den er god, ikke? -Den er fin.
Endnu en grund til at komme.
Der er ost i den.
Jeg spiste og spiste og nåede ikke til osten.
Det er verdens bedste Hot Pocket.
Bugten blev opdaget af portugisiske opdagelsesrejsende nytårsdag, 1502,
De troede, stedet havde en anden vandfunktion
og kaldte stedet "Januar-floden" eller Rio de Janeiro på portugisisk.
Over fem hundrede år senere
ses den europæiske indflydelse stadig,
men med store afrikanske og indfødte befolkningsgrupper
er brasiliansk kultur en dejlig blanding.
Alle brasilianere er enige om, at nationalsprutten cachaça er god.
Den laves ved at destillere fermenteret saft fra sukkerrør.
For at prøve det tog vi til Academia da Cachaça.
Jeg tog skønne Jazmin og Nanda med, som er vores lokale hjælpere,
for jeg ville have folk,
der kan holde trit med mig, når det kommer til alkohol
og lære mig et vigtigt ord på portugisisk.
Saúde.
-Saúde. -Saúde.
-Saúde, Varanda. -Saúde.
Wauw.
Det er virkelig godt!
Her har de 50 forskellige typer cachaça fra hele Brasilien.
-Den er virkelig god, ikke? -Jo.
Nu hvor vi har prøvet ren cachaça...
-Flere drinks! -Hvad?
...skal det prøves i den brasilianske nationalcocktail.
Caipirinha!
-Saúde. -Saúde.
Richie.
Jeg har læst caipirinhas historie.
Der var en frygtelig influenza for 100 år siden.
Det var nærmest medicin på grund af C-vitaminerne i limefrugten.
Det stod der.
Og der er alkohol, der slår...
Der slår alt ihjel.
Denne restaurant har... Hvor længe?
-Siden 1985. Ja. -1985.
-Vildt. -Der blev jeg født.
-1985. -Hvorfor griner du?
-Se der! Ja. -Det er smukt.
Vi er ikke blot taget til Academia på grund af cachaça,
men også fordi vi har hørt, de har en fantastisk version af nationalretten,
feijoada, gryderet med oksekød og svinekød
og sorte bønner og revet grønkål.
Og på toppen får man en smuk ristet melblanding kaldet farofa.
Det spises med udskårne appelsiner.
Man starter vel med ris, ikke?
-Ja. -En bund af ris...
-Ja. -Jeg gør som jer.
Okay, Nanda, du...
-Jeg skulle have ordnet negle. -Ja.
Hun tager bønner. Giv hende kød.
Jeg kan ikke lide…
Hvad er det?
Hvad var det?
Det var vist en rørledning.
Åh gud!
Her, Nanda.
Nanda.
-Okay. -Dæk den med ting.
Så får du det bedre.
Du kan også give mig et stykke, for jeg elsker pølse.
-Lad mig give dig noget... -Ja, sådan.
Jeg kan lide frugten. Jeg kan lide det hele.
Ja.
-Se lige mig. -Okay.
Fantastisk.
Jeg vil høre om jeres liv i Rio. Du er født i Rio.
-Ikke født i Rio. -Nej. Buenos Aires.
-Også godt. -Også meget godt.
-Har I arbejdet sammen før. -Vi er altid sammen.
-Jeg kan jeg ikke leve uden Nanda. -Det er sødt.
Hun er min yndlingsperson at arbejde med.
Det er sødt. Hun sagde noget andet om dig.
-Hun forlader mig, men det er okay. -Det er sødt sagt.
Børn.
-Millennials! -Ja, ikke?
Jeg elsker det. Men nu vil jeg prøve...
-Det stærke. -Ja.
Er det meget, meget?
Ja.
Stemmen fra det hinsides.
-Vil du prøve? -Ja.
-Du godeste. -Du godeste.
Gør det!
-Stop! -Du slår Nanda ihjel.
Det var hyggeligt at kende jer.
I lige måde.
Jeg dør efter denne bid.
Det er fantastisk. Jeg leder efter feijoada nu.
Hvis jeg er Los Angeles, eller hvis jeg tager til New York,
vil jeg leder jeg efter, hvem der har feijoada.
Jeg vil have dem.
Vi bør bede om en en til til dig.
-Hvad? -Caipirinha.
Nej, for så går jeg ud på vejen.
Jeg gætter på, at den største turistting er at gå til toppen af Sukkertoppen.
Det hedder Sukkertoppen, fordi de poser, de puttede sukker i,
havde den form.
Og hvordan de byggede denne svævebane
for at komme til toppen for over 100 år siden…
Det er smukt.
Man stopper først ved det ene bjerg, halvvejs oppe.
Vildt!
Er det ikke bare utroligt?
Det er en vild udsigt.
Og så er gribbene her for at minde en om døden.
Det er den bedste udsigt over Rio.
Rettelse, næstbedste udsigt.
Der er mere svævebane.
Vores tur til Sukkertoppen vil tage omkring tre minutter.
Man kan se Copacabana Beach.
-Ikke sandt? -Ja, det er Copacabana Beach.
Jeg ved ting!
Man tager resten af turen, og så skifter udsigten 1.000 procent.
Jeg har aldrig set en så utrolig udsigt.
Vi var alle, ikke kun mig,
også de udkørte kamerafolk, helt overvældet.
Kom her. Tag svævebanen op til toppen.
Der kan man få en caipirinha,
og den er lækker.
Det er en af mine yndlingsdrinks.
At få den drink over Rio ved solnedgang…
Gør det.
Vi har rejst lidt nu.
Det er et af de smukkeste steder, jeg har været.
Vi skal nu på en af Brasiliens bedste restauranter.
Den hedder Lasai.
Jeg skal spise med kokken, Rafa, og hans kone, Malena.
-Hej. Velkommen. Rart at møde dig. -Hej.
Og denne fyr…
Det er min første søn, Benny.
-Benny! -Ja.
Jeg har en dreng ved navn Benny.
Hej, Benny!
Er Benny vant til restauranter?
Ja, han kommer her tit.
-Han er maskotten. -Han er faktisk chefen.
Han er da ikke til at stå for.
Rafa er født og opvokset i Brasilien, og Malena er mexicaner og født i Texas.
De mødtes på kokkeskole.
-Vi gik i samme klasse. -Hvor hyggeligt.
Vi blev i New York i lidt tid.
Hun var ude blandt kunderne. Jeg blev i køkkenet.
Parret arbejdede sammen i Baskerlandet i Spanien,
og det er der, restaurantens navn stammer fra.
Det betyder "fredeligt".
De prøver at få mig til at føle mig meget lasai fra starten.
Begynd med noget caipirinha.
-Skål. -Skål. For første gang i Brasilien.
Jeg hygger mig.
-Jeg har det endnu bedre! -Det er godt.
-Ja.
De havde Caipirinhaer med forskellig smag.
Jeg fik en med passionsfrugt. En med lime.
Og en med noget andet.
Sådan er det med caipirinhaer.
Man glemmer, hvad der var i caipirinhaen.
Is, cachaça og en lille smule sukker.
-Det er den frugt, du smagte. -Jeg så den på markedet.
Ja. Den er i sæson nu.
-Den er virkelig god. -Det er nærmest en fersken.
-Det, vi gør nu... -Ja!
Her er noget svinemave.
Tag noget, og spis det.
Som Jamón.
Bare bliv ved med at spise.
Det behøver du ikke sige.
-Hvad er det? -Sprøde søde kartofler.
Den er fyldt med peanutcreme.
Som en lykkekage fra en kinesisk restaurant.
Papiret er dog ikke i dem.
Nej, der er noget bedre i, nemlig jordnøddesmør.
Min far spiste her i går.
Vi servede en ret, og han sagde:
"Hvorfor beholder du det ikke på menuen? Det er det bedste, jeg har fået."
Vi beholder ingen retter, så menuen skifter hver dag.
Det er, som om...
-I skuffer altid nogen. -Altid.
Jeg har ikke prøvet næste ret,
alligevel er jeg vred over, den fjernes.
Avocado. Meget traditionel her.
Lokale rejer og et blad, der kaldes peixinho,
hvilket betyder "lille fisk".
Smagen minder lidt om fisk.
-Ja? Ja. -Det smager fænomenalt.
Folk spørger: "Hvordan fik du den idé?"
De leder altid efter en baggrundshistorie.
Jeg fortæller, at jeg huskede duftene fra min bedstemors hus.
Det er altid bedstemor. Forresten, nogle bedstemødre
må vel være dårlige kokke, ikke?
"Jeg laver mad som min bedstemor." Hvad hvis hun var elendig?
Her kommer rødvinen. Nu bliver det alvor.
Tchin-tchin. Skål.
Og det er kun eftermiddag.
Det er svinemave.
Det bedste er faktisk det her.
Det er 100 % svinehoved.
Ingen vin, grøntsager eller løg. Intet andet.
En slags karamel.
-Ja. -Beklager, Benny.
Kig ikke.
Det er virkelig mørt.
De rødbeder er fra vores have.
Tak.
Du ved ikke, hvad du går glip af.
Helt ærligt. Siger du, at I tager det af menuen?
Det gør vi altid.
Det her! Folkens, I må komme her, før det fjernes fra menuen.
Vi har fået besøg.
Så sker det.
Og se! En særlig gæst!
Emi. Sig hej.
Sig hej.
Hej, Emi.
Han taler hovedsageligt portugisisk og spansk,
men han lærte at sige hej og farvel på engelsk.
Hej!
Sig hej!
Hvordan har fingrene det i dag? Er de lækre? Jøsses!
Chokolade.
Emi!
Du må gerne fodre mig.
-Jeg tager gerne... Emi. -Emi.
Ja?
-Sådan. Gør det. -Ja.
Ja!
Sådan. Det er hemmeligheden.
Vil du lægge arm om den?
Vi skal til et af de mest populære steder i Rio.
Det er Confeitaria Colombo.
Det har ligget der siden 1894.
Det er som et palads.
Man kan få masser af lækker mad og gode kager.
Folk fra Rio kaldes Cariocas.
Vil du smage?
Det er det perfekte sted at møde dem.
-Vil du have dessert? Kan du lide... -Alt.
-Alt? -Ja!
-Kan du lide det? -Hvad er det?
Det ved jeg ikke. Lad mig se din reaktion.
Den er god.
Tak.
Du er den bedste.
-Må jeg kysse dig? -Ja.
Okay.
Farvel. Hyg dig.
Det er et fantastisk sted.
Når man er i Rio, er man i troperne, og det bliver man mindet om.
Se den her park. Det er deres offentlige park.
Men det er en tropisk regnskov!
Der er en lille hule. Jeg vidste ikke, hvad det var, og jeg gik ind.
Det er et akvarium, og der er piratfisk!
Man går op ad stier og hører noget.
Der er…
...aber!
Richard, kom ned derfra!
Nu skal jeg til et sted, der hedder Aconchego Carioca.
Aconchego betyder hyggeligt eller venligt,
hvilket lyder meget som ham, jeg skal møde.
Hr. Phil er i byen!
-Godt at se dig, min ven. -Rart at møde dig.
Guga Rocha er meget kendt her.
Han har et tv-show. Han er en dygtig kok.
1Du er forsker i madkultur, ikke?
Ja. Jeg har elsket mad, siden jeg var barn.
Sådan fandt jeg ud af, at jeg ville vide mere om madens baggrund,
hvor den kommer fra.
Så det gode ved Brasilien, er…
-Hola! -Dét er det gode ved Brasilien.
Ja.
Han introducerer mig for nye ting,
de laver med klassikere, som feijoada-kuglerne.
Ja! De har Feijoada-kugler.
De er vist ikke helt raske.
Det er vores nationalret, som er blevet til en Bolinho.
Det minder om en dumpling.
En gryderet, der er blevet til en kugle.
Ja, præcis.
Skål.
Den er lækker.
Brasiliansk mad er lige så forskelligartet som indbyggerne.
Indflydelse fra afrikanere, der kom som slaver,
ses i meget af maden.
Da afrikanerne flygtede fra slaveriet,
samlede de sig i stammer,
-modstandsgrupper. -Okay.
Folk fra Holland, Frankrig og de indfødte
ville gå imod portugiserne.
-Ja. -Der startede den brasilianske mad.
Det var nemlig det første sted, at frie folk sad ved bålet
og sagde: "Hvad skal vi spise?"
De sad om bålet og spiste, hvad folk bidrog med.
Det skabte en kultur.
Det er sådan, jeg tror, brasiliansk kultur begyndte.
Hold da op.
-Nu er det... -Jeg kan lide det.
-Må jeg lave en til dig? -Ja!
Du skal...
-Det er himmelsk. -Du tilføjer rejer, ikke kun sauce.
I Brasilien, hvis man ikke har rejer i en rejesauce, kan slagsmål opstå.
-Folk siger: "Hvad!" -Tak.
Den er lavet på maniokrod. Alle spiser maniok.
Jeg er tosset med maniok.
Maniok…
-Tosse. -Tosse.
Må jeg gøre noget, du gør nogle gange?
Ja.
-Det er til dig. -Hvad?
Kom her, Richard.
-Hvorfor? -Prøv det! Kom her, tak.
Åh gud!
Hola!
Guga er rigtig god til mad fra nordøst-Brasilien, hvor han er fra,
som denne bunke med grillet ost, saltet kød, løg og andet,
som jeg ikke kan få hurtigt nok ned.
Det er godt. Hyggemad.
Jøsses!
-Det er spareribs med guava. -Ja.
Og det er angu pastel.
-Det er majs. -Ja.
Med ost i.
Sådan! Ost er altid godt.
-Det er en lækker sauce. -Helt utrolig.
-Jeg dypper den ufortrødent i saucen. -Ja.
-Det smager også godt. -Ja, det er som en barbecuesauce.
Frugtagtig. I Brasilien tilføjer vi ofte frugter til ting.
-I har meget frugt. -Ja, vi har meget frugt.
-Hvad kan man gøre? -Du godeste!
Så er det desserttid, og Guga fortæller,
at det er en klassisk, brasiliansk lækkerbisken med ost og guava,
som hedder "Romeo og Juliet."
Det eneste tragiske er, at der knap er nok til mig.
-Det er godt. -Ja.
Det ville jeg aldrig bestille.
-Det er så enkelt. -Stegte ostestammer med gelé.
Med guava-gelé.
Det er lækkert.
Jeg ville ønske, folk ville gøre det, jeg gør.
-At stole på dig. -Ja.
Vi er et sted, der laver noget, jeg aldrig har fået før.
Ja, stol på de lokale.
Havde jeg kigget på menuen, havde jeg taget noget velkendt,
-for jeg vil ikke skuffes. -Ja.
Folk skal tage et sted hen med en som ved noget
og lade personen styre showet.
Vær passager med munden åben.
-Som en hund ved vinduet. -Nemlig.
Det er mig.
Man kan ikke komme til Rio uden at bemærke favelaerne.
På skråningerne og i kløfterne.
Farvelaer stammer fra starten af det 20 århundrede og var barakbyer
til de cariocas, der ikke havde råd til andet.
I dag er de permanente kvarterer,
der huser en fjerdedel af byens befolkning.
Og selvom det er fattige områder,
så er de fulde af livet og kulturen, som definerer byen.
Jeg tager til Na Minha Casa med kokken Flavia Quaresma
for at møde nogen, der gør en forskel for unge, der bor i favelaerne.
-Hola. -Hej.
Kokken, João Diamante, leder et program, der giver børn i favelaerne
adgang til uddannelse indenfor madlavning.
Hans efternavn, Diamante, betyder "diamant" på portugisisk,
derfor kalder han programmet "Diamanter i køkkenet."
Det er Joãos kone.
-Rart at møde dig. -Ja. Hej.
Hvordan mødte de hinanden?
-Du var meget ung, da I mødtes. -Ja.
De dansede. Han er god til at danse. Sådan startede det.
-Virkelig? -Ja.
Fortæl mig om stedet her.
Da han startede op, tænkte han:
"Hvordan kan jeg hjælpe folk, der bor i favelaer?"
Ja.
Give dem en chance for at vælge den rigtige vej.
-Ja. -Han er født i favelaen,
og det er gået mange venner dårligt,
mange er døde på grund af
dårlige ting, sociale problemer, som der er.
Da han begyndte at lave mad, tænkte han:
"Det kan ændre mange liv."
Det lærer dem at være gode mennesker.
-Ja. -Og vise dem verden,
og hvad de kan gøre.
Er de med i programmet?
De er en del af programmet. Hun var på tredje hold,
og nu er hun køkkenchef.
Og denne unge mand?
Han er elev. Gastronomielev.
-Hvad hedder du? -Priscilla.
Priscilla.
Vinicius.
Du må være meget stolt af dem, der kommer.
Det eneste, han beder om, er: "Del, hvad du lærer."
-Giv det videre. -"Spred det."
-Del. Ja. -Ja.
Som den dejlige mad, de deler med mig.
Æggene er perfekte.
Det her skal du prøve. Det er polvilho. Og det er med ost.
Ja.
-Lidt ost indeni. -Nemlig.
Lækkert.
Hvad er det?
Det er brasiliansk flødeost.
Vil du smøre det på?
-Det kan du godt. -Hvorfor ikke?
Kender I det, når man køber brie i en butik, og tager den med hjem
og lader den stå ude, så den bliver helt blød og løber.
Den løbende del, den gode del, der kan smøres på sådan her?
Det er, hvad der er i den.
Det er deres flødeost.
Jeg er vild med den. Må jeg købe den?
Så du kan få mere?
Hvad hedder den, så jeg kan købe den?
Requeijão.
Du må hellere skrive det ned.
-Har du puttet det på før? -Det gør vi aldrig.
Måske har jeg opfundet noget.
-Maravilhosa. -Det var så lidt.
Det er en majskage, en goiabada.
vi kalder den goiabada.
Jeg elsker hans øjne, når de gør sådan.
Så frisk og let.
I går fik jeg whisky med kokosvand i.
Nej!
-Det var Genialt. -Den er god.
Det er en fin cocktail.
Det giver også kroppen...
Med en whisky.
Ja, og så danser man, og så møder man sin kone.
Derfor er mad så vigtigt.
Altid.
Og det er meget vigtigt for ham,
for han har mistet så mange venner til narkoproblemerne.
Du ærer dem ved at gøre noget smukt.
Det er for mig en af kunstformerne, okay?
Det er sådan, vi udtrykker vores følelser,
vores kærlighed, vores frustration.
Om det er et maleri, en skulptur. Smukke æg.
Jeg ved ikke, hvordan man siger det på engelsk.
Man har en diamant, og så gør man sådan.
-Polere. -Man polerer.
João polerer diamanter i køkkener i Rio de Janeiro.
-Der er diamanter overalt. -Ja.
Man skal bare kigge.
Vi er her tilfældigvis til starten af Carnival.
Det er en stor fest, og når jeg siger "stor fest",
så mener jeg hundrede tusinder af folk samlet på Copacabana Beach.
Jeg har aldrig set noget lignende.
Brasilien er det største katolske land i verden.
Carnival er deres Mardi Gras.
En tid med fester før fasten.
FRED
Så sjovt og venskabeligt…
Nævnte jeg folket?
Jeg vil mene,
at jeg er det mest uskønne i hele Brasilien.
Der er kun én måde at komme sig på. Tid til snacks.
Vi skal på Bar Do David.
Det er David og hans datter, Gabby,
og jeg skal have masser af snacks.
En af de ting, der understøtter Carioca-livsstilen,
er nogle små barer, der hedder botecos.
Afslappede steder, der nogle gange når helt ud på gaden.
Man kan få drinks, men også god mad.
De går meget op i det.
De afholder faktisk boteco-madkonkurrencer,
som det her sted faktisk har vundet.
Det er smukt.
Det er en skaldyrssalat.
Skaldyrssalat
-Med hvide bønner. -Ja.
-Vi vandt med den -Virkelig?
i en konkurrence her i Rio om den bedste mad i Brasilien.
-Kan du lide den? -Jeg er vild med den.
Værsgo.
-Der er bacon i den her. -Ja.
-Oksekød... -Ja.
Og...
Det er majs med ost og tørret oksekød.
Det er godt!
-Synes du? -Det er min favorit.
Det hele ville være vildt populært i USA.
Tror du?
Ja, for folk elsker mad, som... Alt, der er som en burger.
Alt, hvad man kan spise med hænderne, er så sjovt.
Festival!
Og så spareribs.
-Jeg vil have det store stykke. -Det er virkelig godt.
-Er det godt? -Jamón!
En eller anden, husk:
Ananas-salsa på slowcooked spareribs.
-Kom her! -Kom bare.
-Nyd det. -Tak.
-Det er himmelsk. Ja. -Nemlig.
Det er himmelsk at gå rundt på gaden uden tøj på
og så spise det her, ikke?
-Ja. -Ja.
Folk i Rio... De er temmelig afslappede med kroppen.
-Hvad hedder du? -Felipe.
-Hvad? -Felipe.
Ved du, hvad jeg hedder?
Felipe.
-Kan du lide stærk mad? -Ja.
Jeg gav dig meget.
Du virker okay.
Folk, der hed Phillip, er stærke.
Copacabana, Ipanema, det er navne, vi alle har hørt,
og det er navnene på de største strande her i hjertet af Rio.
Alle her bor på stranden, og nogle af os kommer her for at dø.
-Stand up paddle. -Ja.
-Har du prøvet det? -Nej.
Det er ikke alle, sådan en hat klæder,
og jeg er bestemt "alle".
Det første, du skal gøre, er at finde din balance på brættet.
Jeg er født uden to ting: Balance og en numse.
Din balance skal være her.
I midten. En, to, tre, ikke?
-Okay. -Okay? Godt. Let
-Kom så! -Virkelig? Var det alt?
Farvel, alle sammen.
Start den dramatiske musik.
Okay.
Pas på.
-Sejl den vej. -Hvilken vej?
Se mig lige. Jeg er brasilianer.
For fanden da. Dumme Richard.
Velkommen til Rio.
Næste gang tager jeg en båd.
Jeg ved ikke, hvordan jeg skal komme mig.
Det ved jeg faktisk godt. Brunch!
Lidt prosciutto di Parma.
Prosciutto di Parma, det vigtigste er fedtlaget.
"Det fede lag."
Der kommer mere og mere af det.
Palmehjerte, som kaldes pupuña.
Pupuña! Man skal ikke "pooh-pooh"-pupuña, folkens.
Pupuña, ja.
Chilensk laks med banan.
-Vil du vælge et godt stykke til mig? -Ja, selvfølgelig.
Kan du tage med til andre buffeter?
Det er smukt. Se lige bikagen.
Provolone?
Obrigado.
Sådan.
Kan I huske Bar Do David?
Der er åbenbart god mad-mojo på gaden,
for ved siden af Bar Do David
ligger et berømt sandwichsted ved navn Cervantes.
Og hvorfor det er berømt?
Nu skal I høre.
Cervantes er et sted, der lukker sent.
Efter timevis med druk
tager man herhen for at få ro på med en stor sandwich.
Jeg sprang alt det over, og tog direkte til sandwichstedet.
Og Guga, min nye bedste ven, hjælper mig igen med at bestille det rigtige.
Vi skal have Cervantes Special…
Jeg forstår ikke portugisisk, men det forstod jeg.
"En menu?" "Jeg behøver ingen menu.
Jeg er stamgæst. Du fornærmer mig!"
Du er skør.
Vi får Cervantes Special. Filet mignon med paté.
-Foie gras. -Foie gras.
Det er ikke foie gras. Det er kyllingelever. Og ananas.
-Det virker. -Det tror jeg gerne.
Jeg fik fantastisk spareribs ved naboen med ananas..
-Var du inde ved siden af? -Ja. Jeg tager hele gaden.
Hallo!
-Du får brug for gode servietter. -Gode servietter. Se lige, folkens.
Lad alle se det.
Jeg håber, I ser det, for det forsvinder snart.
-Sikke en sandwich. -Ja.
Nogle gange er det morgenmad, for er man…
-Det er en sund morgenmad. -Er man ude,
fortsætter festen sommetider til kl. 9-10 om morgenen i Rio de Janeiro.
-Er det rigtigt? -Så tager man herhen
og får en sandwich, og går så i seng ved middagstid.
-Okay, hvis man da ikke har et arbejde. -Ja, altså lørdag, du ved.
Måske om mandagen. Nej. Ikke mandage.
-Du skal bruge chili. -Chili.
Det er meget.
-For meget? -Ja.
-Richard. -Jeg gør det samme.
Sådan.
Vi gør det.
Jøsses.
Du må ikke dø.
Ananas i en sandwich.
Halløj!
Hej.
Jeg er i Rio de Janeiro.
Det er et af de mest utrolige steder på Jorden.
Jeg har set billederne. De er flotte.
Er her ikke smukt?
Bjerge og hav. Kan det blive bedre?
Ja, kan det? Det burde være deres motto?
"Rio de Janeiro. Kan det blive bedre?"
Her er noget til mig.
De er kommet med... Det er en specialitet.
Brigadeiro, ikke?
På portugisisk betyder det "super fudge-kugle".
Er det chokolade?
Så utrolig blød
med chokoladedrys på toppen.
Det er så godt.
Ostebrød.
Ostebrød?
Ja.
Monica, jeg har noget med til dig.
Har du smagt cachaça?
Er det spiritus?
Jeg kender vejen til min kones hjerte. Det er gennem en flaske.
Men det her, du milde makrel.
Det sted, vi var, hedder Cachaças Akademi.
-Du ville elske det. -Yndlingsuniversitet.
-Ja, dit yndlingsuniversitet. -Hvad er det lavet på?
Sukkerrør. Som rom, men det er lettere end rom.
Man kan drikke tre af dem,
som var det Hawaiian Punch. Og så er man færdig.
For det indhenter en,
som en tyv i natten, og så bliver man rullet.
Det var... Det slår hårdt.
Har du en joke i dag?
Jeg har en historie med...
Det er en strandjoke.
"Det er strandvitsen."
"Strandvitsen." Han har en mappe.
"Hvor er han nu? Rio de Janeiro. Har de en strand der?
Jeg ved, hvad jeg skal sige."
En mor med sit barn leger på stranden.
Pludselig rammer en stor bølge
og tager barnet med ud.
Moren bliver hysterisk og beder til Gud.
Hun siger: "Gud. Det er min eneste søn!
Jeg vil bede hver dag. Vær rar at redde ham."
Et par minutter senere rammer bølgen.
Og drengen kommer tilbage.
Moren var så glad. "Tak, Gud. Mange tak.
Hvad jeg end lovede, holder jeg.
Der er forresten en ting til.
Han havde en hat."
Det er...
Det er en god joke.
Vi er glade for, at du hygger dig sådan,
og min yndlingsdel var, da du dansede.
Jeg er noget af en danser.
-Ikke, far? -Det er du.
Nogenlunde.
-Okay. Farvel. -Farvel, alle sammen!
Jeg har et sidste spørgsmål til jer.
Kan I lide kød?
Har I besøgt et churrascaria?
Det er som en kæmpe grillfest,
hvor forskellige kødstykker tilberedes på sværd over ild og kul,
og det krydres bare med salt.
En perfekt gruppeaktivitet
og en god idé til mit sidste måltid i Rio.
-Hvordan går det? -Fint.
Dejligt at se jer.
En lille genforening. Et lille farvel til alle.
-Hej! Hej, min kære. -Godt at se dig.
Hvem er sulten?
-Det er vi. -Alle sammen!
Man starter med en salatbuffet, så man tror, man er sund.
På et bøfhus som det, tænker jeg altid: "Jeg er da ligeglad med grøntsagerne."
Okay, gulerod.
Ja, ja, jeg tager lidt broccoli.
Saúde!
-Skål! -Skål. Saúde.
Se lige udsigten.
-Og vi må vende... -Kender du historien bag?
Ja.
Det er en bordskåner, og når man er klar til kød,
vender man den, så den grønne side ses.
Så længe den grønne side kan ses, får man serveret kød.
-Jeg vender den om på grøn. -Ja, enig.
-Grøn! Så er det nu. -Nu kører bussen.
Kom det før eller efter trafiklys?
Jeg har for meget lort på min tallerken. Øjeblik.
Min tallerken er fuld af dumme grøntsager.
Hej.
Man skærer af med kniven eller tager med tangen.
Der er mere kød, end du får at se et helt liv.
-Så hurtigt. -Kylling! Jeg elsker kylling.
-Er du sikker? -Ja.
-Der er så meget! Nej... -Intet.
Hvad hvis jeg kan lide det?
Kom nu! Ro på.
Det er virkelig godt.
Vi vil gemme plads til det bedste.
Stjernen i showet.
Det evner jeg ikke.
Okay.
En tomahawk-bøf. Dig kan jeg lide.
Den er smuk.
-Det er en berømt brasiliansk udskæring. -Picanha?
-Picanha. -Ja. Det ser bekendt ud.
Rigtig godt.
Obrigado.
Se mig lige.
Spareribs. Ja!
"Nogen skal give Phil mad."
Jeg bliver fodret.
Ja! Så meget. Kommer der mere?
-Ja, meget mere. -Ja.
Når jeg er færdig med sådan et måltid,
ender jeg ofte bagi en taxa, hvor jeg holder på maven
og jamrer: "Jeg burde være stoppet en halv time før."
Der har vi den, lammeskulderen.
-Det er et lam, men ikke det lam... -Ikke det rigtige.
-Det er lammebrystet. -Okay.
Så gør jeg sådan.
Ja! Det er nok.
Du kørte lige over for rødt.
Jeg har set en masse i Rio,
men en ting skiller sig ud.
Jeg elsker landskabet, omgivelserne,
følelsen af stedet,
så er det menneskene...
Det er menneskene.
Ikke kun fordi, de er fysisk smukke,
men på grund af deres ånd,
deres smil.
Jeg fik hurtigt venner.
Og det er livets hemmelighed. Få venner.
-Bliv ved at spise. -Skål.
-Okay. -Altid.
-Skål.
For at spise og drikke med venner.
-Igen? Skal jeg begynde... -Hvad har de ellers?
Kom og sæt dig ved hans bord
Hvis du er glad, sulten og klar
Se, hvordan man kan dele brød
Og gøre en fremmed til ven
Han kører rundt
Og flyver rundt
Han synger for jer
Og danser for jer
Han griner med jer
Og græder med jer
-Han beder blot om én ting retur -Er der ikke nogen
Nogen, der kan give Phil mad?
Åh, vær sød at give Phil mad
Giv ham nu noget mad
Oversat af: Emil Tolstrup