EN ORIGINAL-DOKUMENTARSERIE FRA NETFLIX
-Hei! Jeg elsket episoden fra Lisboa. -Takk. Har du vært der?
-Ja, jeg studerte der i tre år. -Så bra.
Hyggelig å se deg. Hva gjør du her?
"Hva gjør du her?"
En glad og sulten mann
Reiser over hav og land
Han søker mer forstand
Om pasta, svin, kylling og lam
Han vil kjøre til deg
Han vil fly til deg
Han vil synge for deg
Og danse for deg
Han vil le med deg
Og gråte med deg
Det er én ting han ber deg om
Noen må være så snill
Kan noen gi mat til Phil?
Noen må gi ham mat
San Francisco, Stillehavets Paris.
Ja, det var det det ble kalt i 1900.
Den var så strålende europeisk og så vakker,
og i 1902 valgte de en ordfører som aldri hadde jobbet innen politikken.
Han var som en entertainer.
Men de bare: "Det er det vi trenger."
Han var den mest korrupte ordføreren i USAs historie på den tiden.
Alt ble bygget med dårlig kvalitet.
Nitti prosent av bygningene var laget av tre.
Alle ble bestukket, og korrupsjonen gjorde det som kom, ti ganger verre.
Fire år senere vet du hva som skjedde.
Et stort jordskjelv i 1906 ødela halve byen.
Og så ødela brannen nesten hele den andre halvdelen.
Det var forferdelig.
Dette er den delen jeg liker best:
Det var en italiensk immigrant ved navn AP Giannini.
Et par år før jordskjelvet hadde han startet en bank.
Og han var den som vare ute på gaten etter jordskjelvet,
etter brannen og ga lån til folk for å gjenoppbygge byen.
Ja, reddet av en innvandrer.
Og nå er den banken Bank of America.
Og San Francisco er selvsagt en av de vakreste byene
i verden, og jeg besøker den så ofte jeg kan.
Det er mange turistattraksjoner her, men jeg begynner i dag med min favoritt.
Et av landets beste bakerier er Tartine, og det ble startet her i San Francisco
av Liz Prueitt og mannen Chad Robertson.
Og vi besøker det i dag med min venn og kulinariske geni, Kenji López-Alt!
Det var her det moderne brødet startet.
Tartine. Hvordan smaker det?
Lukten. Man kjenner den lukten. Man kunne bodd her.
Hei, Liz. Jeg er så glad for å se deg.
Se på det. Alt er vakkert.
Har jeg fortalt deg min favoritt? Som du lager?
Sjokoladecroissanten. Det er den beste som fins.
Mine damer og herrer, dette er min favoritt! Hvem snakker jeg med? Deg?
Bare se glasuren.
Så vakker. Den knuser som skjørt glass.
Og så denne nydelige croissanten. Og sjokoladen er så...
Herlig. Og du har mye i.
Sjokoladecroissant har jo vanligvis bare en tynn, liten stripe
med sjokolade. Man må bite i midten.
Ikke for å kritisere franskmenn...
Men de kunne hatt litt mer sjokolade i sjokoladecroissanten.
Man vil ha litt i hver bit.
Kan du dra dit i et utvekslingsprogram og lære dem et par ting?
Det fins ikke noe bedre...
-Fikk du en? -Nei.
Greit. Kan vi gi dem en croissant? En sjokoladecroissant til den unge damen.
-Hva heter du? -Catherine.
-Har du smakt sjokoladecroissanten? -Første gang jeg er her.
Så gøy! Er den ikke vakker?
-Hvor skal jeg begynne? -Ja, sånn! Ja!
Et bra sted å starte.
-Nydelig. -Takk.
-Og hun er fransk, så hun vet det. -Jeg er nøye med croissantene.
Akkurat, Phil.
Jeg sa at franskmennene ikke er bedre enn henne. Ikke med dette.
Denne er rykende fersk. Brødpudding, toppet med karamelliserte jordbær.
-Mye vaniljesaus. -Ja, skikkelig mye.
Skal vi ta en John Belushi og...
-Smak. -Takk.
-Mer jordbær? -Elsker det.
Hvem gjør vel ikke det? Dette er drømmen.
Liz gir deg mer jordbær på skjeen mens man spiser.
-Kan du komme hjem til meg? -Ærlig talt, varme jordbær?
-Vi må prøve eclairen. -Ja. Dere må prøve eclairen.
-Jeg er ikke dum. -Jeg skal…
Med den nydelige…
Man kan speile seg i den. Den er så blank.
-Sånn, ja. -Jeg hater nesten å gjøre dette.
Herregud!
Jeg advarte deg.
-Vi har et kamera i bakgrunnen. -Hva så?
Bryr dere dere om kameraet? Vi vet at vi lager en tv-serie.
Nå en omvisning i Mission. Kenji viser meg noen av favorittstedene sine.
Vi stopper ved Dynamo Donuts, for vi må visst ha en donut.
Takk!
Lønnesirup og bacon.
Hver spasertur blir bedre med en donut.
For en nydelig dag. Jeg elsker dette strøket. Se på trærne.
-Dette er hverdagen i San Francisco. -Det er så fint.
Se på veggmaleriene. Se på arkitekturen.
Det er spektakulært, ikke sant?
Mission District er oppkalt etter en spansk misjonsstasjon fra 1700-tallet.
Først bodde det innvandrere her, og nå er det et trendy nabolag.
Vi er her.
Torta-land! Kom igjen!
Vi går rett over.
La Torta Gorda! Hallo, hallo! Jeg hørte du har tortas her.
-Jeg har tortas og mye mer til dere. -Ok.
Armando Macuil har servert mat fra Puebla i Mexico siden begynnelsen av 2000-tallet.
Man får alle klassikerne her,
men det største trekkplasteret er retten som gir stedet navnet sitt.
Og det er en sandwich med alt på.
Og når jeg sier "alt"...
Det er pulled pork, milanesa, chorizo, kalkun, skinke,
bønnestuing, avokado, løk, queso fresco og American cheese.
-Håper det smaker. -Høres bra ut.
Oi, se her. Dette er helt vilt.
Fordi den ikke har…
Å, herregud.
Hvorfor fins ikke dette overalt? Seriøst. Det virker som et enkelt konsept.
-Vi ville ikke hatt plass til pizza. -Ville ikke hatt plass til noe i magen.
Herlig sted. Du må dra hit når du kommer til San Francisco.
Den beste måten å se denne byen på. Man møter folk. Det går ikke for fort.
Men hold deg fast.
Når man hører den bjellen, tenker man bare på Rice-A-Roni.
En institusjon her heter Swan Oyster Depot.
I dag møter vi en annen institusjon i mitt liv,
Mr. Mark Nassar, som jeg møtte på college i 1977.
Mark er en av grunnleggerne av det som kalles deltagende teater,
der publikum er med i stykket.
Philly, hvordan går det? Godt å se deg.
Dette er himmelen for meg.
Stedet er 100 år gammelt, hva? Og de er brødre?
Hvor mange brødre? Seks. Hei, folkens, dette er Phil.
-Hei. -Hei, Phil.
-Hva heter du? -Tom.
-Hei, Tom. Hvor lenge har du vært her? -For alltid.
-Kanskje jeg blir med. -Ja.
Hvem kan fortelle meg stedets historie?
Disse karene her oppe, fire danske brødre. Brødrene Lausten.
De startet butikken ved forrige århundreskifte.
Stedet deres brant ned under jordskjelvet i 1906. Det ruinerte dem.
Og så startet de her i 1912. Vi har vært her siden vi var barn.
Min bror Jimmy. Det er nevøen min Kevin.
Se på dem. Én familie med syv brødre. Den ene er mer sjarmerende enn den neste.
-Hallo, sir. Jeg elsker stedet deres. -Så hyggelig. Takk.
-Er du en av brødrene? -Jeg er nummer fem.
-Du fikk det fra begge ender, hva? -Jeg er blitt herset med hele livet.
Ja. Beklager.
Hvor lang tid tok det før du ble glad i San Francisco?
Det tok tid. I New York får man det rett i trynet.
Her tar det tid før man skjønner at man ble fornærmet.
Det er som i sørstatene. Det er en unik by, og alt skjer her først.
All aktivismen.
Det er USAs første liberale bastion.
Jeg sier alltid at det er her vi hedrer grunnloven.
Liv, frihet og søken etter lykke. Det er San Francisco.
"Søken etter lykke" har alltid vært min favoritt fra grunnloven.
Hvilket annet land har med det? Hvem andre bryr seg om du er glad?
Men søken etter lykke... Det er alt.
Og selv da vi slet i New York med å tjene en dollar
for å kunne drive med det vi elsker?
Herregud.
Jeg følte meg heldig som bodde alene, hadde en elendig jobb
og drømte om å få en audition for å få en fot innenfor.
Spennende, ikke sant?
Se, her kommer det som stedet er oppkalt etter.
Seks forskjellige østers, to av alle vi har.
Sterk thai-chili til venstre.
-Skål, min venn. Godt å se deg. -Skål. Har bare kjent deg i 43 år.
Ja, den satt. Den satt som et skudd.
-Se her, du. -Dungeness-krabbe. Bedre blir det ikke.
Selv om du var i den mest fancy restauranten i verden,
ville du ikke fått noe så nydelig og luksuriøst.
De knekket skallet for oss. Jeg er for gammel til å knekke.
Kanskje jeg kunne knekket for 40 år siden.
Hva heter du? Jimmy? Jeg vet at du er hjernen bak operasjonen.
Så klart.
Jimmy. Dette er til oss.
Dette er siciliansk sashimi. Med hamachi, tunfisk, lokal kveite,
laks, kamskjell og sardinfilet.
Japan har stor innflytelse på byen. Dette er en blanding av japansk og italiensk.
-Hva er sardinen? -Denne. Sardinen først?
-Ærlig talt. -Dette er som kafeteriaen på Hofstra.
-Røkelaks? -Dette er vår enestående røkelaks.
-Jeg syns det er det beste på menyen. -Det beste på menyen?
-Mer vann? -Nei takk.
-Dette er unikt. -Hvordan smaker det, Phil?
Jeg liker det.
-Herregud, mener du det? -Så bra.
-Utrolig, hva? -Fantastisk.
Ha det, folkens. Det er plasser ledig nå.
Ha det gøy.
-Herregud, så fantastisk. -Så gøy.
Vanligvis vet vi hvor vi skal på forhånd, men iblant blir jeg distrahert.
Vent, dette er Bob's Donuts.
Dette skal være det mest berømte donut-stedet i San Francisco.
Skikkelig gammeldags. Se på donuten med sjokolade. Perfekt for meg.
Hvor mye koster den donuten i vinduet?
La oss se.
Vi begynner med eple, for det er sunnest.
Herregud. Mark. Vi kommer til helvete.
Ta en bit. Dette ser...
Det er den beste bear claw jeg har smakt.
Det er ikke en bear claw. Det er apple fritter.
-Apple fritter! -Derfor er det en god bear claw.
Dette er en sjokolade-godbit, Mark.
Se så myk. Skikkelig myk.
Ante ikke at San Francisco hadde bra donuts. Har vært på to gode steder nå.
Greit, nå må vi gå av oss kaloriene. La oss gå oppover en bakke.
Burde være lett å finne.
Jeg hadde en flott dag den første dagen. Helt herlig.
Og ved midnatt våknet jeg.
Dette har aldri skjedd før i hele denne seriens historie.
Jeg våknet sånn.
Å nei.
Ja. Jeg var oppe hele natten.
Hvordan skal jeg ordlegge meg?
Det er ikke noe gøy. Er jeg heldig som har denne jobben? Ja.
Innebærer det en yrkesrisiko? Ja.
...er en av dem.
Men dagen etter må showet fortsette.
Og broren min, produsenten, ville sette meg på en båt.
Jeg er ikke sjødyktig.
Bare jeg ser en båt, blir jeg litt kvalm.
Men i dag skal vi på sjøen, for bukten er vakker.
Jeg kommer til å spy.
En vakker båt fra Passage Nautical.
Vi er med kaptein Barry, Michelin-stjernekokk Mourad
og forloveden Mathilde, som er danser i San Francisco Ballet.
Og dette er vår venn Allie Lazar fra Buenos Aires.
Dette er en Beneteau Oceanis 51,1. Den har et par soverom
og et par bad, som jeg sikkert trenger. Og så drar vi.
-Salud. Nå bærer det til havs! -Velkommen til San Francisco.
Se, vi er i vannet! Hjelp!
-Vi er på vannet. -Takk, Barry. Kanskje jeg projiserte.
Er det Alcatraz vi passerer?
-Ja. -Det var én flukt. Så du den filmen?
Flukten fra Alcatraz, heter den. Passende navn for filmen om flukten.
Clint Eastwood. En av hans beste. Har du sett den? Det må du.
Jeg elsker fengselsfilmer. Fluktfilmer. Kanskje fordi jeg har vært gift i 30 år.
Nei, slutt.
-Jeg skal dra ekteskapsvitser. -Jeg er så nære ved.
Når båtturen er over, håper jeg hun sier: "Bryllupet er avlyst."
Det blir bølger ved Golden Gate Bridge. Så hold godt på vinglasset.
Kan noen holde på magen min?
Jeg er redd vinden ødelegger håret mitt.
-Hold fast, Phil. -Det er vel ikke båten som raser sammen?
Jeg ville vært en dårlig pirat. Jeg ville blitt kalt "Den gråtende pirat".
-"Den heller, kaptein. Båten heller!" -Det går bra.
Vil du styre? Bra. Sikt på midten av Golden Gate Bridge.
Ja! Og hvilken er Golden Gate?
-Den oransje. -Greit.
Hvor mange poeng får jeg for hver kitesurfer?
Det begynner å bli røft. Jeg må kanskje dra en poopdekk-vits.
Kom igjen!
Dette er helt vilt.
-Hei! -Hei!
-Bonjour! -Bonjour.
Dominique Crenn er en av USAs beste kjøkkensjefer.
Første kvinnelige kjøkkensjef med tre Michelin-stjerner.
Jeg hadde aldri spist på noen av stedene hennes.
I dag tar hun meg med til Petit Crenn, en mer laidback restaurant.
Vi setter oss i baren, og så serverer de oss smaksmenyen. Jeg gleder meg.
-Er du sulten? -Du kjenner meg.
Ja.
Monsieur!
-Herlig. -Herlig.
Takk.
Forresten, jeg elsker den der. Hva kalles en sånn greie?
En vedfyrt grill?
Dette stedet åpnet i august 2015.
Ideen var å bruke maten jeg vokste opp med. Bare sjømat og grønnsaker.
Det synes ikke på henne, men Dominique har kjempet med kreft det siste året.
Og jeg har aldri sett noen med kreft som har en bedre innstilling enn henne.
Du ser fantastisk ut. Man kunne aldri gjettet hva som foregår.
Det er innstillingen min. Hvordan man takler det.
Når man hører "k-ordet"...
"Du har kreft."
Da må du bare innse at "Ok, ok. Jeg er her.
Hva kan jeg gjøre?
Bare fyr løs." Jeg har hatt 12 behandlinger, og jeg har fire igjen.
-Jeg er nesten på slutten, så... -Men det går bra.
Så flott.
Greit, la oss begynne her.
-Takk. -Bare hyggelig.
Her har vi gougère med comté. En gelé av syltet sjalottløk på toppen.
Disse ... tar man i én bit.
Du liker dem også. Så bra at du liker det.
-Dette ser seriøst ut. -Ja, det er det.
Uni-eggekrem. Kråkebolle fra Santa Barbara.
Man kan lukte havet i den.
Heldigvis har jeg gode lukteredskaper.
Jeg prøver.
Bon appétit.
Kom igjen!
Så får vi noen perfekte høsttomater.
-Oi! Det var tomaten sin. -Smaken må være skikkelig rå.
Du burde kalle retten "Tomaten må være helt rå".
-Se her. -Du har flaks. Sesongens siste erter.
Dette er en av de vakreste rettene i verden.
-Kom igjen, folkens. -Kom igjen, folkens.
Kanskje du ikke har opplevd det, men når man piller erter med bestemor,
forteller bestemor deg historier om livet.
Det er i Frankrike. Jeg var i New York.
Da jeg var liten, visste jeg ikke at erter ikke kom fra boks.
Ja.
Dette er fantastisk. Herregud. Man kunne vært vegetarianer med dette.
-Grønnsaker kan være rockestjerner. -Perfekt navn på denne retten.
Kanskje vi må endre menyen. Hva var tomaten? "Helt rå tomat"?
"Tomaten må være helt rå." Men "Helt rå tomat" er bedre.
-Skål for San Francisco. -For San Francisco.
Jeg liker uttalen din.
-"Jeg la igjen hjertet i San Francisco"? -Var det der jeg la det?
Golden Gate Park er enda større enn Central Park.
Jeg elsker parker. Og dette er en vakker by uansett.
Og klimaet og landskapet vi er i,
gir perfekte forhold for vakre trær og rikt dyreliv.
Ikke skad meg.
Jeg satte meg. Det føltes som en scene fra Hitchcocks Fuglene...
Men det var sjarmerende og nydelig.
Jeg følte meg som Snehvit.
Apropos eventyrkongelige: Her er Alice Waters i egen høye person.
Hun gir meg en personlig omvisning av mitt favorittsted i byen: Ferry Building.
Vi begynner med frokost.
Jeg møtte Alice Waters for 15 år siden. Jeg har vært forelsket i henne siden.
Hun er en sjarmerende, nydelig dame.
Hun skapte også måten vi spiser på i Amerika.
Hun startet gård-til-bord-bevegelsen nesten på egen hånd.
Hun er ansvarlig for Edible Schoolyard. Hun står på konstant.
-Dette er vakkert. -Ja.
Det er som å spise smykker.
Det er det!
Noe annet jeg elsker med Alice Waters, er at hun spiser salat og frukt med hendene.
Hun ga meg en god følelse. Jeg er ingen gris. Jeg er som Alice.
Mat med hendene smaker bedre.
Herregud, så søtt. Det er som godteri.
Vi skal ta dette med til skoler.
Ja, for hvis din første smak av melon er dette, da elsker du melon.
Jøss, det smaker deilig.
Dette er virkelig en hyllest til deg, føler jeg. Denne bollen.
Jeg husker at en av favorittdessertene mine på Chez Panisse
var mandariner og dadler.
Jeg liker å gi folk en idé.
-Skal jeg ta tallerkenen? -Herregud.
Ikke rydd den bort. Vi gjør plass til den andre.
Dette er sardiner. Fra San Francisco-bukten.
Denne har navnet mitt på.
Du bør kanskje ta ut dette benet.
Artist, idiot.
Fikk en munnfull ben fordi jeg ikke renset den.
-Klarer jeg dette? -Nei, den andre veien.
-Denne veien? -Ja, gå ned i ryggraden.
-Ja. Nettopp. -Takk, Alice Waters.
Ja! Fra sisteplass til førsteplass.
Og nå…
Perfekt, hva?
Så vakkert.
Dette er eggerøre med bøffel-stracciatella-ost,
Titone-olivenolje på toppen, litt urter og stekt sommersquash.
På nivå med det beste egget jeg har smakt, som var hos deg.
Alice har en peis...
-På kjøkkenet mitt. -Du tok en stor skje.
Du knekket egget på skjeen og holdt det inni ilden.
Og det var det beste egget jeg har smakt.
-Dette er ikke langt unna. Veldig godt. -Det er veldig godt.
Jeg kunne spist alt, men vi har flere ting å gjøre.
Ja.
-Hei, alle sammen! -Hei!
Se her.
Vi har Cal Red-fersken, hvis du er interessert.
Veldig interessert.
Det er en av kulturarv-ferskenene jeg nevnte. Cal Red.
-Er dette en superstjerne? -En av dem vi tjener best på.
Jeg må smake en gang til for å sjekke at det er en superstjerne.
Bonden er der, hvis du vil snakke med ham.
Jeg snakker gjerne med ham. Se her. Alice sier: "Kjenn bonden din."
Hun kjenner ham veldig godt.
-Vi kjenner hverandre. -Hei.
-Phil. -Hyggelig å møte deg. Jeg heter Al.
Al, du lager tidenes beste fersken. Helt utrolig.
-Er de ikke gode? -Ja, de er gode.
-Og dette er Madame. -Hallo!
-Hei! -Du jobber.
-Ja. -Ser ut som en scene fra Our Town.
Alice kjenner alle her fordi hun sto bak Ferry Building-prosjektet.
Hun valgte ut både leverandørene og bøndene.
-Hei. -Hyggelig å se deg.
-Dette er en epledyrker. -Hei!
-Jeg heter Dan. -Hei, Dan.
Du ser ut som en epledyrker. Han ser ut som en fyr som vil være dette.
Alice, se.
En frokost til?
-Jeg kan ikke holde tritt med deg, Phil. -Jo da.
Ikke sant?
-Jøss. De ser ikke ekte ut engang. -De er fantastiske.
Aldri sett sånne farger.
Ja, den burde være bra.
Saftig. Bra.
Porchetta, kom igjen!
En fantastisk sandwich med svinekjøtt.
Jeg tror de fylte den ekstra full for deg.
Ok, ta den. Jeg holder den. Ta den med begge hendene.
Og ikke prøv å ta hele greia i munnen. Bare nederst i høyre hjørne.
-Nederst i høyre hjørne. -Ja. Ja.
Sånn, ja.
Nå er det din tur.
Kjempegodt.
Folkens!
Vet dere om denne?
-Vi skal besøke Tanya. -Ja. Hun er helt i andre enden.
Tanya Holland er kjent fra Top Chef. Hun driver Brown Sugar Kitchen i Oakland.
Vi skal på popup-restauranten hennes.
Jeg elsker de rosa brillene.
-Hei, Phil. Hyggelig. -Hvordan går det?
Du må ha en vaffel. Det sier seg selv.
Jeg skal smake en vaffel. Og jeg er redd jeg må smake kyllingen.
-Jeg er jo her. -Bare smak den.
Og i dag er den nasjonale vaffeldagen. Bokstavelig talt.
-Timingen din er perfekt. -God vaffeldag, dere!
-Vafler til alle! -Én kylling og vaffel.
Her på Brown Sugar Kitchen er vaffelen grønnsaken.
Denne kom rett ut av greia. Vi trenger ikke noe.
-Man kan smake maisen. -Herregud.
Ikke sant?
Den er hevet med gjær. Derfor er den så lett og luftig.
Dette må være mitt livs beste vaffel.
-Vi møttes nettopp, men jeg elsker deg. -Takk. I like måte.
-Du skal dra, hva? -Ja.
Alice Waters, folkens.
-Jeg elsker deg. Dette var så gøy. -Alice, Phil, se denne veien.
Han er en av mine favoritter.
Noe av det beste med San Francisco og andre steder nå til dags,
er at man aldri vet hvor neste gode måltid vil være.
-Vil du ha chilisaus? -Ja!
-En dame kommer og leverer? -Ja.
-Er dette favoritten din? -Den er god.
-Hva heter stedet? -Vi bare kaller det "damen".
-Ja. -Det er som å ha moren din.
-Ja. -Det var det vi gjorde da vi var barn.
"Hva har damen til lunsj for oss i dag?"
-Hvor gammel er hun? -Jeg tror det er 35?
-Aldri fortell en kvinnes alder. -Jeg spurte henne ikke.
Det er et vennlig sted.
-Vi er vennlige folk, det er grunnen. -Ja.
For en arbeidsplass kan være slitsom.
Men hvis man har gode kolleger, er alt bra.
Det er sånn i alle bransjer.
Dere er sikkert sammensveiset. Du må reise med disse karene.
-Fort gjort at man vil kvele noen iblant. -Og jeg jobber med min bror. Tenk det.
Under to timer fra byen er man i en annen verden: vinområdet Napa Valley.
Det er USAs Toscana.
Selv før jeg fikk denne jobben, ble jeg venn med USAs beste kokk, Thomas Keller.
Og jeg møtte ham da James L. Brooks ga meg rollen som kjøkkensjef i Spanglish.
Thomas var kulinarisk konsulent på filmen.
Vi innleder omvisningen på hans hovedrestaurant The French Laundry.
Hei. Godt å se deg. Velkommen tilbake.
Jeg er overlykkelig. Vi skal få en omvisning i Thomas Kellers verden.
-Vi går inn og lar deg smake litt. -Ja, jeg må smake litt.
For vi må sørge for at det er ok for folket.
Jeg er ikke pent nok kledd for The French Laundry.
-Bra. -Veldig stille.
Veldig stille. Hei.
Hei, alle sammen! Hvordan går det?
-David Breeden, kjøkkensjefen vår. -Hei, chef.
Alison Beazley, en av våre soussjefer.
De har en tv som kobler dem live...
En direkteoverføring til Per Se, restauranten hans i New York,
som ligner veldig på French Laundry, men som ikke er French Laundry per se.
Herlig! Se her! Den berømte live-overføringen fra New York.
-Vi ville vise hvor glad vi er deg. -Jeg elsker dere. Hei.
Trodde jeg bare skulle hente deg. Dette var uventet.
-Dette er Diego, soussjefen vår. -Hyggelig.
-Regiis Ova-kaviar. -Herregud. Jeg vet hva dette er.
Dette er nok signaturretten.
-Osetra-kaviar? -Ja.
Den beste dagen noensinne.
Ok. Jeg har aldri spist denne retten i sin helhet.
Jeg har spist komponentene. Så i hodet forstår jeg hvordan det smaker.
Kan vi filme deg nå
mens du spiser østersene og "perlene" sammen?
Dette er første gang på over 25 år, så dette er for deg. Du tar første bit.
Og så tar jeg en.
-Godt? -Jeg håper du liker det.
Skjønner hvorfor alle liker det.
Vi skal besøke Sandra, dessertkokken vår.
-Tusen takk, dere. -Jeg liker henne.
Har har vi en del ting fra hagen vår.
-Det føles godt i ansiktet. -Ja.
-Dette er Sandra, dessertkokken vår. -Så hyggelig å møte deg.
-Ja. -Fortell hva du har her.
Greit. Dette er sjokoladeesken. Med…
Vi er veldig stolte av denne esken. Fargerik, leken, mange ulike smaker.
De er kunstverk.
Man kan se en god sjokolade ut fra hvor tykt skallet er.
Ser du? Du ser hvor tynt det er. Det er det viktige.
-For det handler om det som er inni. -Ja. Det stemmer.
Dessverre kan du ikke servere den nå?
Nei.
Det var fantastisk.
Neste stopp Bouchon.
Bouchon ble åpnet fordi
vi på The French Laundry trengte et sted å spise etter stengetid.
Genialt.
Her i Napa Valley var alt stengt klokken ni.
"Vi må ha et sted å dra." Bouchon ble det stedet.
Det er dette jeg sier til barna: "Vil du ha det, lag det."
Vår bestselger her på Bouchon er steak frites.
En god fransk bordeaux med steak frites. Det må man bare ha.
Vi topper den med karamellisert sjalottløk, og så pommes frites til.
Ketchup eller majones?
Hvorfor velge?
Godt poeng.
Skal vi smake?
Tror du jeg vil like det?
Mange takk, dere.
-Takk! -Dere er genier. Takk.
Bare hyggelig.
Der er de.
-Jeg har et forkle til deg. -Flott. Takk.
Fuhgeddaboudit er en Rice Krispie-treat med karamell, sjokolade og havsalt.
God idé. Hva skal jeg gjøre...for å ødelegge den?
-Slipp dem oppi. -Greit. Jeg er god til å slippe ting.
Du tar den, og så snur du den.
-Så tar du den ut og dypper den. -Så vakkert det så ut.
-Dyppe den? -Ja. Snu den.
Av med ned.
-Slippe? -Karamellsiden ned.
Ikke...
Ja, jeg vet det.
Jeg kan gjøre denne delen. Dyppe den og snu den.
I Spanglish var Thomas kulinarisk konsulent,
og Jim Brooks laget en kopi av French Laundrys kjøkken.
Så du regisserte med ham da vi filmet klippene fra kjøkkenet.
-Det var skikkelig gøy. -Ja.
Men jeg gjorde en feil under filmingen. Jeg tok håndkleet her og la det sånn.
-Over skulderen. Ja. -Og jeg tror du sa "kutt".
-Ja. -Og du løp bort,
tok det og la det i denne. Du sa: "Du er ikke i en diner."
-Stemmer. -Jeg bare...
"Ikke dum deg ut." Ja, jeg lærte.
Hva skal vi pakke inn, Sarah?
Vi har Fuhgeddaboudits og peanut butter cups.
-Det er... -La oss se på peanut butter cup-ene.
Deres er de beste. Herregud.
Vi karamelliserer også kakaonibs og maler dem opp og...
Har det inni?
Så det knaser litt.
Perfekt balanse mellom sjokolade og peanøttsmør.
Forresten, det er verdens lykkeligste stativ.
Makroner. Oh Ohs.
Ja, de er helt rå.
Fordi det er som en fancy rullekake.
Ja. Godt, hva?
-De er kjempegode. -Jeg vet det.
Man ser at mye av repertoaret kommer fra barndommen vår.
Peanøttsmør og syltetøy spiste jeg nesten hver dag.
Hadde jeg ikke det til lunsj, var det servelat og American cheese med majones.
Det var de to brødskivene mamma laget til meg.
-Kommer det en versjon av servelat og ost? -Ja, faktisk.
Dette er sprøtt, ikke sant?
-Til frokost, ostewienerbrød. -Herregud.
Sprøtt. Med en kopp kaffe?
-"Kopp kaffe." Hvor er du fra? -Long Island.
Ja! Jeg gikk på skole på Hofstra University. "Cuppa coffee!"
Vi tar en rask tur inn til bakerovnene, så du kan se.
-Takk, dere. -Takk.
-En peanut butter cup? -Selvsagt.
-Jeg holder den for deg. -Si farvel til den.
Vi lager pain d'épi. Det er disse her.
Francois skal vise deg.
Nei!
Kom på den andre siden. Da kan du se hva han gjør. Jeg står her og kritiserer.
Jeg er kjempedårlig.
Målet er elleve kutt, og hver av de tolv bitene skal ha samme størrelse.
Herregud.
Keller-hitene bare fortsetter, nå med Ad Hoc.
-Herregud, se her. -En bøtte med fritert kylling.
Glem Kentucky Fried Chicken.
-Kosemat. -Den er varm.
Begge to er veldig gode. Den er glovarm. Vær forsiktig.
Fantastisk stekeskorpe. Og veldig saftig.
Jeg har spist mye i dag. Ikke sant?
Jeg har vært på en rundtur i din verden. Og likevel…
Nå?
Jeg er stolt av det som skjer her.
Jeg også. Richard, jeg sparte litt til deg.
-Hallo! -Se så vakker du er.
Jeg snakker til pappa.
Du også, Monica. Du er vakker.
-Takk. Liker du den rosa toppen? -Ja.
Jeg liker at du barberte deg.
-Ja? -Mye bedre.
Hun foreslo skjegget, for jeg tror hun var lei av ansiktet.
-Skjønner. -Forandring fryder.
Hvordan går det? Monica bor visst hos deg en stund.
-Ja. -Gjør hun en god jobb, eller går du lei?
Vi får hjelp, så hun bidrar med å hjelpe enda mer.
-Så du trenger henne ikke egentlig? -Nei.
Jeg har det gøy i San Francisco.
-Monica, du har vært på Tartine. Bakeriet. -Ja.
Min favoritt. De leverte den til meg i dag.
Dette er sjokoladecroissanten. Dette er akkurat som i Paris…
Er den for én person?
Det er det den burde hete.
Men hør når man tar en bit.
Jeg ødelegger en datamaskin!
Har du en vits i dag?
Har du hørt denne? En gammel mann var i en bil, og det var en stor ulykke.
Og han ble kastet ut av bilen og landet på fortauet.
Ja?
Og en god samaritan kom bort,
tok av seg jakken, la den under hodet hans og sa: "Er du ok?"
"Jeg tjener ok, ja."
Det er som en gammel sang man liker å høre om og om igjen.
Ok, moroklumper, jeg...
Jeg må legge på.
Liker du svigerdatteren din?
Hun er ok.
-Jeg er glad i dere. Vi ses senere. -Vi elsker deg, Richard.
Jeg sa jeg er glad i dere, og du sier: "Vi elsker deg, Richard."
Vi elsker deg også, Philip.
Takk. Jeg har i det minste croissanter til å holde meg med selskap. Ha det!
San Francisco Bay Area har alltid vært et sted for aktivisme og gjenfødelse.
Jeg vil vise dere et sted som symboliserer den styrken
som har hjulpet dette området gjennom harde tider.
Dette er en god historie.
En onkolog på barnesykehuset startet dette stedet, Family House.
Fordi når du tenker på at ungen din er syk,
tenker du og legene utelukkende på at barnet ditt skal bli bedre.
Men du må være der også.
Hvis det er barnet ditt, vil du være i nærheten.
Family House ble skapt av en onkolog
for å være et sted der familier kan bo sammen.
Se på menneskene her.
Hallo, alle sammen.
En spesiell dag i Family House. Se hvem jeg tok med: Mourad.
Fint å se deg. Hei. Hallo!
Kenji, Liz Prueitt.
-Og du er? -Juliana.
Juliana. Du er veldig pen.
Og Dominique Crenn.
De tok med mat, og de skal hjelpe barna å lage pizza
med San Franciscos favoritt-pizzaiola, Tony Gemignani,
en ekte pizzamester, som definitivt er en mester for barna her.
-Hva heter du? -Capri.
Capri, som øya?
Ja.
-Hvem liker pizza? -Jeg!
Hvem elsker pizza?
Jeg skal lære dere å snurre pizza.
Nå bråker vi. Vi gjør sånn. Skikkelig bråkete.
Snurr den på fingrene. Jeg skal vise dere et par triks.
-Litt over skulderen. -Se på det!
-Hvem liker stor pizza? -Jeg vil ha stor.
Det er mye sol i California. Stå under denne.
Hvem fryser her? Her er et teppe til deg.
Det var skikkelig tullete.
-Du er vakker. -Herregud.
-Vil dere lage pizza? -Ja!
Se, jeg har osten. Man kan ikke lage pizza uten ost.
-Vi trenger ost! -Vi trenger ost.
Når du har ost på pizzaen, prøv å dekke over sausen. Ja, godt jobbet.
Hvem liker ekstra ost?
Jeg liker ekstra ost.
-Du er morsom! -Jaså?
-Ja. -Så bra.
Gøy at man kan spise mens man lager mat. Liker du oliven? Har du smakt disse?
Hvem er ferdig? Du? Å, du store.
-Hva syns du? -Godt.
Hun velger kun ut de beste pimientoene til pizzaen.
-Hei, hva heter du? -Raja.
-Hei, Raja. Hyggelig å møte deg. -Ser du skoene hennes?
Ok, hvis det er strømbrudd, er du sjefen.
-Dette er Alexandra. Hun driver stedet! -Ja!
Mange av familiene reiser minst 80 km.
De tilbringer dagen på sykehuset, og det siste de vil gjøre når de kommer hjem,
er å dra og handle og så lage middag.
Mat er en veldig bra måte å vise folk at du er glad i dem.
Mat skaper familie og fellesskap,
og under måltider forteller vi at vi elsker hverandre.
Velsigne deg og dere alle.
Ja.
-Den første er ferdig. -Bravo!
Godt jobbet!
Du forventet ikke at den skulle bli så stor, hva? Det er det som skjer.
Hvordan er pizzaen?
God.
Får jeg smake, Capri?
Nei.
Hun sa nei.
-Ja? -Jeg har noen små stykker. Du kan få den.
Kan jeg? Capri! Hvilken bit får jeg?
Takk. Dette er en ære.
-Toppingen fungerer bra. -Takk.
Jeg tror du er inne på noe.
Du kan jo selge oppskriften til Tony.
Sjokoladekake, folkens. Sjokoladekake?
La oss takke alle kokkene som kom i dag. En applaus for Family House!
Historien om San Francisco etter jordskjelvet viser hvor fin denne byen er.
Det er så mye jeg liker med byen. Jeg elsker den positive innstillingen.
Jeg elsker innvandrerhistorien.
Jeg elsker at alt,
uansett hvor mørkt og grusomt det virker,
kan få en ny begynnelse.
Det jeg sier, er at det er håp.
San Francisco.
God historie.
Kom og sitt ved hans bord
Om du er sulten, glad, villig og god
Se at det å bryte brød
Kan gjøre fremmede til venn
Han vil kjøre til deg
Han vil fly til deg
Han vil synge for deg
Og danse for deg
Han vil le med deg
Og han vil gråte for deg
-Men det er én ting han ber deg om -Noen må være så snill
Kan noen gi mat til Phil?
Å, vær så snill Kan noen gi mat til Phil?
Tekst: Harald Plahter