EN ORIGINAL-DOKUMENTARSERIE FRA NETFLIX
Velkommen til En gammel jøde på løse, skarpe steiner.
Big Island har et utrolig landskap
fordi mye av øya består av relativt ny lavastrøm
som blir til hard, svart lavastein når det blir kaldt.
Det er veldig røft og skarpt,
så broren min tenkte: "Kan ikke du gå rundt i det?"
Det er ikke her folk går. Jeg liker ikke dette.
Selv når man støtter seg med hendene, kutter man hendene.
Det er som en haug med kullbriketter, hvis de var blandet med glass.
Hvorfor gjør jeg dette?
Jeg anbefaler det for fotturer. Takk, Richard.
Idiot.
En glad og sulten mann
Reiser over hav og land
Han søker mer forstand
Om pasta, svin, kylling og lam
Han vil kjøre til deg
Han vil fly til deg
Han vil synge for deg
Og danse for deg
Han vil le med deg
Og gråte med deg
Det er bare én ting han ber om
Noen må være så snill
Kan noen gi mat til Phil?
Noen må gi ham mat
Hvem så på The Price is Right eller Let's Make a Deal hver dag etter skolen?
Og hva var hovedpremien på slutten?
"Du skal til Waikiki, vakre Honolulu i Hawaii!"
Det virket som stedet man ville dra på ferie. Det virket som en drøm.
Og jeg har vært her et par ganger nå, og det er så mye energi her.
Og Honolulu er en flott storby med mange muligheter.
Og de fleste ser ikke på Hawaii som en matdestinasjon, men de innser ikke
at alle kulturene langs Stillehavskysten fins her…
Og det er maten deres også.
Veldig mye jeg vil vise dere.
Men den ene hawaiiske retten som fins overalt, er jeg ikke helt sikker på.
Kanskje en tur hit vil overbevise meg.
Jeg er ikke poke-fan. Har bare spist det på fastlandet, og jeg elsker det ikke.
Det er en slags potschke med masse rart oppi.
Og jeg tenkte at hvis fisken var bra, ville det vært sushi.
Vi skal på Ahi Assassins, som ligger bort- gjemt i øverste etasje på et kjøpesenter.
-Aloha, velkommen! -Hallo!
-Der er mannen! -Hei!
-Hvordan går det? Gooch. -Hei, Gooch.
Mark Noguchi er en stor kjøkkensjef i Honolulu,
og han vil omvende meg når det gjelder poke.
Jeg må tilstå noe. Jeg liker egentlig ikke poke.
-Greit, jeg stikker. -Ja, kom deg ut.
Dette er Erika og Josh, som driver Ahi Assassins.
De bryr seg om hvordan fisken er fanget, hvordan den er skåret, hvor fersk den er.
Poke betyr ikke rå fisk. Poke er "terning" på hawaiisk.
Jeg har bare smakt det på disse kjedene.
-Vi snakker ikke om dem. -Dette er ikke det.
-Dere drar ut hver morgen… -Vi fanger det, kutter det,
og så spiser dere det. Det er ingen fordyrende mellomledd.
Dere får ikke 101 toppinger, men dere får fersk fisk.
Det var nok problemet.
Dette er pake-poke. Det er kald ingefærsaus.
Får se hva som skjer med deg.
Så søtt!
Jeg skjønte det med en gang at dette ikke er det jeg er vant til.
-Nettopp. -Helt nydelig.
Hvis du bare har smakt poke fra en kjede på fastlandet,
vil dette gi deg hakeslepp.
-Man smaker fisken. Det er poenget. -Ja, kjempefersk.
-Denne ser litt sterk ut. -Det er vår Lunatic.
Den opprinnelige galningen er her.
Jeg har jaktet på fisk hele livet. Jeg har aldri fanget en fisk
som jeg har villet beholde like mye som denne.
-Herregud! -Sammenligner deg med en fisk.
-Bør lage barn etter den. -Ja.
-Godt, hva? Sterk, søt. -Hva er dette?
Hawaii-stil. Den har ristede kukui-nøtter inni.
Jeg vet ikke hva det er.
Hawaiere hadde ikke chili før de fikk kontakt med Vesten,
så man krydret med salt, limu, altså tang,
og inamona, som er det der. Inamona er ristede kukui-nøtter.
Det er de tre viktigste kryddermetodene.
-Er det bare tunfisk? -Det de fanger, er det vi serverer.
-Jaså? -Vi er opptatt av bærekraftighet.
-Hva? -Jeg har noe spesielt til deg. Ahi-ben.
Tunfiskens entrecôte.
Vi mener man skal bruke hele fisken man fanger.
Det er litt blod, man får margen, all smaken, alle næringsstoffene.
Det er der man får all kraften.
Elsker det!
Nesten som kyllingvinger, men med fisk. Alt utenom…
-Det er fantastisk. -Som barn var det de stykkene vi spiste.
Far sa at disse var de beste. Bena, magestykket, gjellebenet.
Jeg ante ikke at han solgte ryggstykkene. Derfor hadde vi bena og magestykket.
Ikke selv ryggen din. Godt råd.
Vet du hva?
Jeg liker poke.
Waikiki i Honolulu er en av verdens mest berømte strender, og man ser hvorfor.
Se på vannet. Se på det blå.
Det er som fargen på denne.
Fjellene. Diamond Head er der.
Stranden er perfekt. Og sanden er nydelig.
Og i dag er jeg her for å gjøre dette.
Skal dere hente meg?
Ja.
Dere har gjort dette før?
Et par ganger.
Når vi drar ut…
Dette er padleåren. Når jeg sier "hut", sier du "hoo".
Bytter side.
Hvis vi velter, beklager jeg det nå.
Stedet vi drar ut på, er stedet hvor noen tok en tre timers omvisning.
Ja! Dette er marinaen der de filmet Gilligan's Island. Ja.
Så dere får aldri se meg igjen.
Ingenting får kroppen til å se mer ut som kroppen din enn en rash guard.
Kroppen din ser verre ut stappet i pølseskinn
enn om du bare lar den være.
Burde sikkert ha gått på do på forhånd?
Doen er overalt, Phil.
Minn meg på ikke å svømme her.
-Dette er skinny fit. -Ja, det kan du si.
-Dette er riktig, hva? -Ja.
-Ok, jeg passer på dere, ikke vær redde. -Greit.
Jeg er en friluftsmann.
Bølger.
Når dere har en ny fyr i båten, kan dere se om den fyren gjør jobben sin
eller sinker dere?
-Vi vet det. -Dere vet det?
Alle vet det.
Jeg klarte "hooen" bra.
Skal vi ri på en bølge nå?
Der, ja.
Du store.
Jeg har et spørsmål til dere. Moana. Bra eller dårlig?
-Bra! Døtrene mine elsket den filmen. -Så fint.
Å se Waikiki og Honolulu
fra havet er vakkert.
Disse karene er flotte. Se på dem.
Sklir rett inn.
For å takke dem for at jeg ikke druknet, ville jeg vise dem noe jeg er god til,
og det er å spise masse pølser.
Sånn, ja.
Herlig.
De har mye å velge mellom, så jeg tenkte at vi tok alt.
-Greit for meg. -Alle pølsene, takk.
-Hvordan går det? -Jeg heter Phil.
-Hvem er du? -Jeg heter Hank.
-Han er Hank! -Velkommen!
-Hank, fyr løs. -Jeg fyrer løs.
Jeg gir guttene gourmetmat her på Hank's Haute, ikke "Hot", Dogs,
servert av mannen selv, Hank Adaniya.
Ok, vi fortjener det. Vi erobret bølgene.
Takk, Phil.
Skål.
Husker dere at dere møttes første gang, og førsteinntrykkene?
Jeg husker at jeg så ham etter en konkurranse, og han gråt.
Jeg hadde salt i øyet.
-Han er en dårlig taper. -Jeg liker ikke å tape.
Hva gjør dere når dere ikke ror? Du er rørlegger.
-Du? -Jeg jobbet i…heisindustrien
med den fyren der og han der.
-Hvordan går det på jobb? -Det går opp og ned.
Sånn, ja!
Ja!
De prøver å… Det stemmer.
-Jeg ventet på det spørsmålet. -Jeg lever for å hjelpe deg.
Det gjorde meg glad. Nå kan vi dra på turné.
Pølser! Pølser! Hei! Hei! Hei!
Dere kan bare forsyne dere.
Kobe. Wagyu-kjøtt. Bacon-surret, frityrstekt pølse. Som en BLT.
Kjør på. Jeg er stolt av deg.
Vi har mange pølser. Vi må gjøre en innsats.
Jeg har mange karer.
Dette er polsk pølse.
-Liker du det? -Ja. God pølse.
Sinker. Hvordan kan jeg spise mer enn deg? Hva er det?
-Sterk Louisiana-stil. Du burde ta den. -Greit. Da gjør jeg det.
Ja, du må spise mer.
-Denne skjorten kler deg. -Jeg er med på laget!
Takk! Jeg tar den på.
Trening i morgen kl. 06.00.
Jeg kommer. Men hvis ikke, ikke vent på meg.
Det kuleste nabolaget i Honolulu er kunstdistriktet Kaka'ako,
kjent for sin voksende samling veggmalerier.
Butikker, gallerier og restauranter har tatt over for lagre og bilverksteder.
Se etter den på Instagram.
Jeg har spist høvlet is før.
Men dette er ikke en snow cone.
Og skaperen av dette er en mann ved navn Uncle Clay.
Så vi skal til Uncle Clay's House of Pure Aloha.
Du må være Uncle Clay?
Jeg er bare en hawaiisk onkel. Velkommen til vår ohana.
-Jeg glemte å spørre om du liker klemmer. -Ikke egentlig, men jeg tar en til.
Tar påfyll.
-En tredje gang? -Ok.
Velkommen til vår ohana.
Se på dette vakre paret.
-Bronson og Katie. -Nevøen din, ikke sant?
Ja, min brors sønn. Og hans nygifte kone.
Og jeg har noe til deg!
-En fin leprechaun. -Takk.
Takk, Uncle Clay. Å, en til.
Hawaii er for klemmere. Vi mener alvor med ohana.
Ohana betyr…
Familie.
Denne søtsaken fra Taiwan ble først brakt til øyene på slutten av 1800-tallet
av japanske immigranter som jobbet på en av de mange sukkerplantasjene her.
Men på Hawaii kalles det "shave ice", ikke "shaved ice".
Så sørg for å uttale det riktig.
Jeg vil prøve alt. Alt sammen, én til fem.
Jeg trenger ikke gresskarkrydder.
Jeg leste at du drømte om å ha en butikk som dette siden du var liten.
Jeg var åtte år gammel. For tusen år siden.
Jeg kom med alle nabolagets barn. Ordene eksploderte fra hjertet mitt.
"Jeg vil eie denne butikken en dag!"
-Virkelig? -Så, ja! Jeg drømte drømmen.
Jeg føler at jeg nå har et ansvar for å dele med ohana over hele verden
-at drømmer virkelig går i oppfyllelse. -Hvem er som deg? Ingen.
Er vi ikke alle individuelle, unike, vakre mesterverk?
Nja, noen.
-Se! Hva er det? -Strawberry Dream.
-Apropos drømmer, hva? -Vi lager våre egne siruper.
Hjemmelaget, helt naturlig.
Hjerte.
Dette er nydelig. Jeg må dele med en gang.
Håper det er greit at jeg tok en bit av denne. Du vil like den. Kos deg.
Uncle Clay, kan du være onkelen min?
Det ville vært en ære. På Hawaii sier vi hanai.
-Ja. Hanai. -Hanai, som betyr "adoptert".
-Fra dette øyeblikk. -Er jeg adoptert?!
Du er min hanai. Sønn.
Kan jeg låne 50 dollar?
Jeg mistet lommeboken.
Av og til møter man en fyr som er full av lys og kjærlighet,
varme og skjønnhet og alt som er søtt med livet,
pakket inn i en søt, liten pakke.
-Dette er fantastisk. -Jeg elsker å mate min ohana.
-Du kan gjøre det nå. -Kan jeg det? Ok, klar?
Hvordan var det?
Det er kaffen min om morgenen.
Gi meg en til.
-Greit, hanai-sønn. -Takk.
Du kan mate han der borte. Store John der borte.
-Nydelig. -Så bra.
-Mat den neste fyren. -Dette er ekte ohana. Samme skje.
Du store min!
Jeg svever. Jeg ble født til å servere.
-Denne fyren trenger… -Ja. Matt.
Han himlet med øynene.
Har vi ikke matet Richard ennå? Pytt.
-Her, Richard. -Takk.
-Richard, det er en god sjokoladedessert. -Jeg tar en sånn til.
Han har fått nok.
Ikke adopter ham.
Vi forlater Honolulu i dag og tar en dagstur opp til O'ahus North Shore.
Vi skal til stedet som har den mest berømte bølgen i verden.
Se på dette. Dette er Hawaii!
Og dette er den berømte Pipeline.
Den krøller seg så man faktisk ser en rørledning, hva?
-Ja. Den er oppkalt etter det. -Jeg kan litt om sport.
Jenn Marr har bodd ved Pipeline siden hun var tenåring.
Nå er hun utdannet kokk, gründer og deltidsforvalter
av det legendariske surferstedet Volcom House.
Så hun er en slags ambassadør for North Shore.
Hvert år kåres verdensmesteren her.
Dette er noen av verdens beste surfere!
-Ja, vi får deg ut på et brett… -Aldri i verden!
Jeg er ikke gæren.
Det ser så farlig ut.
Å respektere havet er det viktigste her. Moder jord bryr seg ikke.
Prøvde å ta et hopp der.
-Hvor lenge har du bodd her? -Jeg har bodd på North Shore i 35 år.
-Dette er paradis. -Det er vakkert.
Bortsett fra dødsfallet. Hvem er den vakre jenta?
-Det er barnebarnet mitt, Lei Aloha. -Kom og si hei, Lei Aloha.
Kom hit! Hei! La oss se hvor kaldt vannet er.
Ikke gå for nær, i tilfelle det kommer en stor bølge.
-En stor bølge. -Føles bra.
Pass på. Det kommer en bølge.
-Den traff meg! -Den traff meg nesten.
Vakkert. Se her.
Jenn har en ekte familie, men hun er som en mor for noen av de unge her.
Så bra. Se på ham.
Se på den gutten. Han heter Kanahi.
Han kom opp fra vannet og var tre meter høy.
Han ser ut som en fra Avatar.
Kunne knapt tro at det var et menneske. Han er et supermenneske.
-Hvor lenge har du drevet med dette? -Fra jeg var tre. 14 år, kanskje?
Ganske høy til å være 17, hva? Kom, vi drar og spiser litt.
Her kommer vi.
Surfekrigerne.
Dette er det berømte huset jeg har lest om.
Ja, dette er Volcom House.
Vi sitter i Volcom House, der alle surferne henger.
De kommer fra hele verden for å surfe på den bølgen, og her kan de slappe av.
Litt av et liv.
Her har vi "Mesternes frokost".
-Knuste poteter. -Elsker dem.
Så har vi makadamianøtt- og bananpannekaker.
Og en masse lokale, ferske tropiske frukter.
Mange plukket jeg selv i går.
Hvem vil spise med oss? Kom igjen, folkens. Se her!
-Derek, de som vil, kan komme. -Aloha!
Mahalo.
Velkommen til vår spis-så-mye-du-vil-buffé.
Jenns mat er alt man kan ønske av Hawaii.
Makadamianøtt- og bananpannekaker og nydelig frukt.
Og med flotte mennesker.
-Det er ganske bra kosthold. Surfekosten? -De har ikke alltid hatt det så bra.
Før i tiden var North Shore bare gulvplass.
Jeg kom hit og betalte 20 dollar natten for å sove på noens gulv for å surfe her.
Og nå, siden surfing er blitt en såpass stor sport,
har bedrifter begynt å kjøpe opp strandeiendommene.
Og nå vet ikke alle disse hvor bortskjemte de er.
Dette var litt av en morgen. Det er veldig langt fra livsstilen min.
Men det er fint å se andre livsstiler.
-Alt det verdslige forsvinner, hva? -Stort sett.
Hele verden forsvinner, og det handler om deg og bølgene.
-Og å være sammen. -Ja, det er som en stor familie.
Hele den aloha-ånden. Det er ekte.
Når man er i surfeverdenen og er i den surfefamilien,
føler man seg hjemme uansett hvor man er.
Vi må vel ikke dra, folkens?
Jo, det må du.
Hvorfor ikke bli her en stund? Noen år til.
Hvorfor ikke?
Pga. Honolulus mangfold får man mye god mat her.
Herlige ting, som klassisk vietnamesisk fra The Pig and the Lady,
som ville glidd rett inn i Saigon.
Mama Le, en stor ære å møte deg.
-Jeg elsker maten her. Det er fantastisk. -Takk.
Det ser vakkert ut.
Det er helt nydelig.
Herregud, slutt.
Kanskje den beste phoen jeg har smakt.
Og fancy steder som Senia, med kjøkken- sjefene Anthony Rush og Chris Kajioka,
der min venn Megan Murphy og jeg fikk en veldig god smaksmeny.
Røkt tre ganger. Kaldrøkt, røkt når vi steker den, og røkt igjen.
Jeg vil bare ha laksen min røkt tre ganger fra nå av.
Tusen takk.
Hva?
Felles for dem alle er ønsket om å hylle ingrediensene og tradisjonene på Hawaii,
som er det Ed Kenney gjør på hans flotte restaurant Mud Hen Water.
Hvor ellers finner man fancy luau-mat?
Blekksprut!
Det er en av luau-rettene.
Og så pa'i'ai, banket taro-rot børstet med shoyu-sukker med nori-flak.
Jeg kan definitivt smake den rene alohaen i matlagningen din.
-Fra deg er det er fantastisk. -Faktisk ingen god anmeldelse fra ham.
Det er en øygruppe midt i Stillehavet, så Hawaii må importere 90 % av maten.
Så de må få mest mulig ut av det de kan dyrke selv,
og den bevisstheten begynner tidlig her på Hale'iwa barneskole.
Hei, hvordan går det? Velkommen! Vi klemmer på Hawaii.
Det liker jeg.
Natalie og Joe leder AINA In Schools-programmet,
og lærer barna alt fra ernæring til kompostering og hagearbeid.
Gå gjennom listen og prøv å finne ut om du syns de er en god venn for hagen vår.
Vennen min heter Skyler.
Hva med meitemark? Bra, ikke sant?
-Meitemark gjør jorden luftig, ikke sant? -Det er bra.
Marihøne? De er pene også. Hva med tusenben?
Jeg vet heller ikke.
Se nederst på bladene for å se om dere kan finne en larve til monarksommerfuglene.
Skal vi spørre Joe om det er en bladlus?
Veldig bra funn. Hva mer kan dere finne?
Har dere funnet iskrem her?
-Hei! -Hei!
Hva vil du ha?
-Jeg gleder meg. -Vil du ha strøssel?
-Jeg fant ut noe. -Ja?
-Larvene spiser bladene. -De spiser bladene.
-For blader er bra for dem. -Ja.
Og de fortsetter å vokse, og så blir de til kokonger.
Det stemmer.
-Her. -Hvem nå?
Hva synes dere om iskremen?
-Kjempegod! -God.
Orker du ikke alt? Vil du gi den til broren min?
Han er der borte. Han spiser opp alt jeg ikke spiser.
-Vil du ha den? -"Spis."
-Takk. -Håper det smaker, Richard.
Haha, Richard. Alle sammen sier: "Haha, Richard!"
Haha, Richard!
Nå skal vi fra Honolulu og O'ahu til Big Island på Hawaii.
De kaller den Big Island fordi alle de andre øyene kan få plass
i denne ene øya Hawaii to ganger.
-Visste jeg ikke. -Sjåføren min sa det.
Jeg vet at når du ser på meg, tenker du: "Der har vi en eventyrer.
En hardhaus."
I dag går drømmen din i oppfyllelse.
Hva var det?
Bare ettertenning.
-En fin og rolig kjøretur… -Vi rister av oss sommerfuglene
-før vi når toppen. -Ja, de er ristet bort. Og alt annet.
-Ikke kjemp imot, bare heng på. -Dumme Richard.
-Ser du de tomme, grønne feltene? -Er det der dere begraver meg?
Opp og over skuldrene med disse.
Hvor mye vekt er det i skrittområdet?
Ikke for mye. Akkurat nok til å holde deg våken.
Jeg hadde faktisk på meg dette på bryllupsnatten.
Høres gøy ut.
Hvis du ikke har gjettet det allerede, skal jeg ta zipline.
-Det står "Fare. Hold deg unna". -Bare ikke stå på den svarte streken.
Jeg liker ikke å stå ved kanten.
Et par ting du ikke må gjøre med bremsingen.
Se opp, så du ikke bremser på toppkabelen. Og vær bak denne metallvognen.
Du må ikke legge hendene foran.
Vet du hva? Jeg tror at den tingen ikke er riktig.
Ok, vi er i gang.
Send den!
Dette går fort.
Herregud. Herregud.
Ikke foran, Phil. Ikke foran. Sånn, ja.
Jeg har deg.
Phil, nå kan du klemme dette treet.
-Ja. -Der. Perfekt.
Her må man lene seg sånn, ellers treffer man et tre. Det er litt skumlere.
Da kjører vi.
Herregud.
-Ja da. Bra. -Det gikk fort!
Rådet her er: "Ikke tråkk i hullene."
Innimellom hver zipline-rute sier de: "Nå skal du gå over denne broen."
Men de har ikke bygget en…bro man har lyst til å gå over.
Det er store hull mellom plankene.
Dette ville vært vanskelig for meg om det ikke var 100 m oppe i luften.
Forsiktig med trinnene som snurrer.
-Bare tuller med deg. Kom ned. -Ikke morsomt.
Unngå hullene. Herregud.
Her er en til.
Ok, Phil. Dette er vår siste zipline. Han går først.
-Ok. -Nå som du kan dette,
-skal vi gjøre noe litt annerledes. -Bare for å gjøre meg nervøs.
Kos deg. Vi ses på den andre siden, Phil.
Se hvor vi er. Vi er i toppen av trærne. Det er vakkert, ikke sant?
Klart? Ha det!
Jeg ser ned. Jeg er ikke redd!
Se på meg nå!
Dette er vår siste tur.
Jeg tror det er lunsj nå.
Jeg tror vi skal ha noe kylling.
Ja, sir! Godt gjort der oppe. Du klarte det!
-Godt jobbet. -Jeg lever!
Jeg var redd, og så overvant jeg frykten min!
Hvor skal vi nå, mine herrer?
Kylling?
Noe av det beste med serien er når familien min blir med.
Så jeg ville at Ben skulle komme til Hawaii med meg,
og jeg tar ham med på GJ's Huli Huli Chicken.
Ja. Velkommen, aloha!
-Er du GJ? -Ja.
Jeg heter Gil. Jo, J, er Jonalyn, kona mi.
-Så bra! -Og så gutten min, Irvin GJ.
Er det gutten din? Vet du hva? Det er gutten min. Ben.
Dere er øyas snakkis.
Kyllingen, svinekjøttet. Jeg vil smake det du vil gi meg.
Jeg går til spisesalen. Her er vi, Ben.
Jeg liker høye bord.
Da har maten kort vei.
Se!
Jeg la merke til en kylling som gikk rundt der.
-Er det den jeg skal ha? -Det er en fri kylling.
Det er en av de heldige.
Som oss, Ben. Vi er de heldige.
Her har vi spareribs.
-Hva syns du? -Hva syns jeg?
Det var en stor tallerken. Jøss.
-Kom igjen! -Ok, vent. Jeg kommer.
Jeg mener "Kom igjen! Dette er godt". Ikke "skynd deg".
Benny!
Enda en. Dette er kylling.
Du store. Takk.
-Fantastisk svinekjøtt. -Herlige spareribs.
-Hawaii er ikke så verst, hva? -Ikke i det hele tatt.
-Hvilken saus liker du til kyllingen? -Den er god med søt chilisaus.
-Dette er vietnamesisk saus, ikke sant? -Ja.
-Er du vietnamesisk? -Nei, vi er filippinere.
Jeg elsker filippinsk mat.
-G, hvordan startet du? -Far har en venn i Maui som gjør dette.
-Ja. -Og så hjalp de oss.
Vi hadde en restaurant før. Men så bestemte de seg for kyllingen.
Tjue år senere er vi her.
-Det er fantastisk. -Ja.
Huli Huli Chicken… Hva er det som gjør den huli huli?
Huli huli betyr "rotere" på hawaiisk. Det er som rotisseri.
-Så huli huli betyr "rotisseri". -Ja.
Jeg har elsket deg i årevis. Jeg ante det ikke engang. Benny, vi er huli-huli-fans.
Har alltid elsket huli huli.
Det er godt med den sausen. Ikke at den trenger noe.
-Kjører de fra hele øya for å spise dette? -Over hele delstaten.
Har vi noe lignende i LA?
Jeg tror ikke det. Ingen steder hvor man får sånn rotisseri.
-Huli huli! -Huli huli.
Utrolig hvor godt svinekjøttet er.
God makaronisalat også.
Ja, mamma lager det.
Ja! Bra for mamma!
Alt på bordet lager mamma.
-Stemmer det? -Ja.
Hun sitter ikke bare hjemme og spiser sjokolade.
Dere burde prøve disse her.
Hva er dette?
-Frityrstekt banan. -Bananvårrull, Ben.
Gjør det.
God idé. Hvorfor har vi ikke hatt det før?
-Ikke sant? -Ja, det er kjempegodt.
-Hvor gammel er du? -Jeg er 26.
25. Veldig nær.
Skal jeg ordne en lekedate for dere?
-Spiller du videospill? -Ja, på en måte. Ja.
Hvis du er i Kona, må du dra til The Feeding Leaf.
Det er japansk håndmat.
Jeg elsker å spise med hendene.
-Hvordan er middagen? -Veldig bra.
-Spiser dere ofte her? -Hver dag.
Hva? Så dette er som kjøkkenet deres.
Nå gleder jeg meg. Litt av en anbefaling.
Hallo!
The Feeding Leaf drives av Tracey, som kalles "bare Tracey".
Hvorfor bare Tracey? Du er for god til å være "bare".
Jeg prøver å beholde mine ydmyke røtter.
Fra nå av er du ikke bare Tracey, du er Tracey!
-Tracey! -Utropstegn.
-Tracey utropstegn! -Musikalen Tracey.
Jeg skal spise japansk håndmat.
-Okazu. -Okazu.
Her er min første håndfull.
Dette er kyllingskinn-musubi. Fritert kyllingskinn på toppen.
-Hvem liker vel ikke det? -Risen lages med plommepulver.
-Litt salt og syrlig. -Jeg prøver.
-Er det godt? -Ja!
-Bare Tracey, dette er nydelig. -Takk.
Kan jeg få en serviett? For hvis jeg skal spise med hendene… Ikke sant?
-Jeg trenger kanskje en hageslange. -Vi har en ute.
-Er det kylling og vafler? -Ja, vår versjon av kylling og vaffel.
Du gir meg kniv og gaffel.
Du trenger ikke å bruke dem. Jeg gjemmer dem når du skal spise suppen.
Se om du klarer det.
Det er sjøgress og sesamfrø i vaffelen. Og så fritert kylling dyppet i koreansk saus.
Og så har vi en sirup med chili honning på toppen.
Kjempegodt.
Fantastisk frityrstekt kylling, søt saus, ikke for søt vaffel.
-Denne må være veldig populær. -Det er nok bestselgeren vår.
De spiser den ofte.
-Spiste dere denne i dag? -Nei.
-Vet dere hva? Jo, i dag. -Ja.
-Takk. -De sier ikke nei.
-Selv om de har det annenhver dag. -Ja.
Dette kalles nishime.
Det er en japansk gryterett. Oppskriften er over hundre år gammel.
Mange steder på Hawaii selger ikke nishime-gryte. Oppskriften er gammel.
Bare de eldre, kupuna, lager det fortsatt.
Nydelig.
-Dette er som Hawaii i en bolle, hva? -Ja.
-Fordi man har kulturen. Og familien. -Ja.
-Dette er fantastisk. -Takk. Takk.
-Nydelig. -Du skal få poi i dag.
Jeg lover at du vil like det.
Poi, for de som ikke har smakt det,
er en kremaktig pasta laget av mosede taro-stilker,-
som alle hawaiere vokser opp med.
Dette er uala kalo-poi. En blanding av søtpotet og taro.
Og nå skal du spise litt poi. Tofingers poi. Bruk to fingre.
Ja, akkurat sånn.
Det er godt. Du kommer til å like det. Prøv.
-La den godgjøre seg i ganen. -Det er godt.
-Den er søt. -Spiser folk det med to fingre sånn?
-Ja, tofingers poi. -Det ante jeg ikke.
Du tar meg tilbake til barndommen. Til da jeg var baby, altså.
Babymat.
-Du er hawaier nå. Jeg er så stolt av deg. -Takk.
De kaller meg "Tofingers Poi."
-Hva er hawaiisk for våtserviett? -Slikk.
-Hei! -Philip!
-Vi er på Hawaii. -Var det hula-dansere der?
Oh, we're going to the Hukilau…
Kom igjen, Max.
Vet du hva han gjorde?
Han gjorde en "jødisk hula". Alle jødiske hulaer ender sånn.
-Vi så alle aktivitetene… -Er du stolt av meg?
-Veldig. -Kjørte ned med vaieren.
Det kalles zipline.
Er det for å stå på ski? Eller hva er den til?
Ikke noe skikjøring. Jeg er i tretoppene, og det er sånn man kommer seg rundt.
Enten det eller svinge seg i lianer som Tarzan.
-Men det gikk. Først var jeg nervøs. -Var du redd?
Ja, på den første.
De gir deg en liten en, men det er skummelt.
Man kjører 300 meter på 45 sekunder.
Og mot slutten var det kjempegøy. Vil du gjøre det, Monica?
-Vi gjør det sammen. -Jeg har gjort det. Det var gøy.
Har du gjort det før? Med hvem?
Du ble ikke med! Du ble på hotellet. Det er det jeg sier. Nå gjør han alt.
Når var dette?
Han rir på hesten. "Nei, ikke ridning." Zipline. "Nei, jeg vil ikke."
Tar hinderbanen. "Nei, jeg vil ikke." Nå gjør han det.
Fordi du ikke er med.
-Fordi jeg… Er det derfor? -Ja.
Jeg er friluftsmann nå med…
Hva mer?
Har du en vits til folket?
-Jeg kan fortelle deg en gammel vits. -Ok.
Det var to par. Mennene satt i stuen.
Ja.
Kvinnene sitter på kjøkkenet og prater. Harry sier til John:
"John, vi dro på en restaurant i dag, og maten var nydelig."
Han sier: "Ja? Hva het restauranten?"
"Navnet på restauranten… Jeg har glemt det allerede."
"Du var der i dag, hvordan kan du glemme restauranten?"
"Vent", sa han. "Hva heter den blomsten?
Den er rød, den lukter godt, den har torner."
Han sier: "Du mener en rose?"
"Ja, det stemmer!
Du, Rose. Hva het den restauranten?"
Han kan det fortsatt. Gi meg den jødiske hulaen! Gi meg hula!
-Ha det, alle sammen. -Ha det.
Richard er en mislykket gjeter.
Der klarte han det. Godt jobbet. Se her.
Der kommer de.
Det er verdens søteste ville flukt.
Dette er flott.
Til slutt besøker jeg et sted som ikke føles som Hawaii.
Dette er Kahua Ranch og sauefarm på nordspissen av Big Island.
Rancharbeider Jesse viser meg rundt. Og kler meg.
Jeg visste ikke hvor kaldt det kunne bli på toppen av dette fjellet ved solnedgang,
så takk for jakken og buksene.
-Ikke noe problem. -Passer du sauene?
De siste 2 1/2 årene har jeg hatt ansvaret for sauene,
men familien min har vært her i fire generasjoner.
Virkelig?
Det var cowboyer. Min oldefar, mine bestefedre.
Det føles som det vi kaller Den amerikanske vesten. Mye er urørt.
Vi håper å beholde det sånn så lenge som mulig.
Folk tror det bare er hvite sandstrender på Hawaii. Det er toppen av isfjellet.
Big Island er like stor som Connecticut, og vi har 170 000 innbyggere her.
-Det begynner å bli litt overfylt nå. -Beklager. Vi drar snart.
Møt kjøkkensjef Peter Merriman. Han har mange restauranter. Merriman's på Hawaii.
Han får sauene og kveget fra denne ranchen.
På toppen av fjellet. Vi er oppe i skyene.
Vi er ikke under skyene. Vi er i dem.
Hva brakte deg til dette fjellet?
Jeg kom hit for lammet.
Monty Richards var eieren av Kahua Ranch. Han avlet lammet, og jeg tilberedte det.
-Så enkelt? -Så enkelt.
Er det ikke vakkert?
Dette er en sånn brasiliansk ting jeg kjenner til.
-Det kalles en shreken? -En schwenker.
-Ja. "Hei, vil du se en schwenker?"
"Lag noe mat til meg, din schwenker." Er det der det kommer fra?
Neil, du er en ekte schwenker.
Dette er Neil, Peters soussjef.
Han jobbet på en liten restaurant i New York som heter The River Cafe.
Storbyens tap er Big Islands gevinst.
-Hvordan er maisen? -Den søteste maisen jeg har smakt.
Herregud. Dette er nydelig. Neil!
Dette er så godt. Med litt mer trening kan du kanskje få jobb på River Cafe.
Takk, Phil.
-Skal jeg smake på lammekoteletten? -Ja, bare forsyn deg.
Burde jeg det? Litt salt? Jeg liker at Neil kommer med anbefalinger.
Er det ikke fint når noen forteller deg noen tips? Det er det jeg er her for.
-Finn tipset. Akkurat. -Nei, men det er… Dette er tipset.
Jeg vil at folk skjønner det.
Det er jo lett å skjønne i Hawaii. Det er mye skjønnhet her, men også så mye mer.
Typisk at Uncle Clay er den som oppsummerer det så perfekt.
Jeg skal bare lese litt av det som står på veggen på shave ice-stedet.
Den rene aloha-eden.
"Jeg lover høytidelig å leve hvert hjerteslag fremover med ren aloha.
Jeg vil ubetinget elske alle som krysser min vei i livet
som om de er medlem av vår ene verden ohana."
Så jeg vil takke Uncle Clay og alle jeg møtte på Hawaii fra hele verden,
som gir dette stedet en mangfoldig og vakker kultur,
for at de er et forbilde på hvordan vi kan være.
Blir dere noen gang lei? "Greit, Uncle.
Ikke alt kan være den mest kjærlige og vakre… Kom igjen, Uncle Clay."
Aloha.
Noen må være så snill
Kan noen
Noen må være så snill
Kan noen
Noen må være så snill
Kan noen
Noen må være så snill
Kan noen
Noen må være så snill
Kan noen
Noen må være så snill
Kan noen gi mat til Phil?
Å, vær så snill Kan noen gi mat til Phil?
Noen må gi ham mat
Tekst: Harald Plahter