EN DOKUMENTARSERIE FRA NETFLIX
En glad og sulten mand
Rejser over hav og land
Han søger mer' forstand
Om pasta, gris, kylling og lam
Han kører rundt
Og flyver rundt
Han synger for jer
Og danser for jer
Han griner med jer
Og græder med jer
Han beder blot om én ting retur
Er der ikke nogen
Nogen
Nogen, der kan give Phil mad?
Giv ham nu noget mad
Den mexicanske kultur er ikke til at tage fejl af.
Da jeg var i Mexico City, sagde folk, at ville jeg virkelig smage deres mad,
skulle jeg rejse længere ind i landet
til en by, man næsten ikke kan udtale,
når man ser det på skrift: Oaxaca.
Det er i den sydvestlige del og er den kulturelle og kulinariske hovedstad.
Vi skal have en masse mole og en masse mezcal,
der stammer herfra.
Men som altid i en ny by tager jeg først på markedet.
Her i Oaxaca hedder det store Central de Abastos.
Markedet er over tre km².
Det er en by i sig selv.
Man kan købe alt fra brudekjoler til det her.
Min guide til markedet er madekspert Omar Alonso.
Omar har en Instagram, som jeg anbefaler.
Den hedder Oaxacking.
Omfattende, ikke?
Det er den rigtige vare.
Her er alt, hvad hjertet begærer.
Det er mit yndlingssted på markedet.
Pasillo de Humo.
-De Humo? -Røggangen.
Et helligt lys.
Lige her. Gør sådan.
Min veninde Marie har været her i fire generationer.
Man kommer her for kød. Mest okse- og svinekød.
-Ja. -Og de har en grill,
man må bruge gratis.
Man vælger kød.
Går til siden.
Der er en grill.
-Griller du her? -Lige her.
-Man gør det selv. -Det har jeg aldrig set før.
Hvad så, når der er knald på, og folk skynder på én.
Det gør de ikke, alle forstår.
Man kommer, forbi man vil hygge med sin familie,
-så man har ikke travlt. -Jeg tænkte på Amerika.
Du viser os det virkelige Oaxaca.
Jesse Mirel Morales Sanchez.
Hej, Jesse Mirel.
Jesse Mirel?
-Farvel, Jesse. -Har det.
Vi må videre.
Omar har en plan for vores grillede kød. Vi skal spise et særligt sted på markedet.
Skjult på markedet er en legende: Donna Vale.
Okay, så det er en memela.
Det er en meget tynd tortilla,
men de kniber den, så den kan holde ingredienserne.
-Det er svinefedt. -Ja.
Og så ost og salsa.
Man kan også bruge sorte bønner,
men hendes er særlige, for salsaen er meget berømt.
Den er mørk med Morita-chili og grønne tomatillo.
Man går i gang dagen før,
for chilierne skal ristes og steges.
Omar bestiller tacos med det grillede kød
og stegt svinekød og en skål Morita-sauce.
Vi bruger ikke bestik. Bare brug hænderne.
Det er jeg vant til.
Vent lidt.
Saucen.
Vent lidt. Saucen.
-Som barbecuesauce. -Rålækkert.
Så godt.
Morita-saucen er noget af det lækreste,
jeg har proppet mit dumme fjæs med.
Ikke?
Hun kan bare sælge salsaen.
Hun behøver ikke lave mad, men hun elsker det.
Sådan er det bare.
Men det er et geni, der laver det.
Den har sjæl.
Jeg elsker den helt ind i sjælen.
Fantastisk.
Hun ville give mig et æg ved siden af, så jeg sagde: "Kom det på bøffen."
Lidt Morita, jeg dypper.
Selvfølgelig.
Jeg gør det.
Sådan. Det gør jeg næste gang.
Jeg kalder det Phil Special,
og jeg siger det til dig hver gang, så du husker det.
Godt, jeg kunne "oaxace" dig.
Min dag med Omar fortsætter.
Vi kører ud af byen.
Vi går ned ad en støvet jordvej.
Vi når frem til en port.
Jeg aner ikke, hvor jeg er, og så åbner porten
til paradis.
-Kom ind, Phil. -Hola.
-Det er Jorge. -Det er Jorge.
Jorge.
En fornøjelse at møde dig.
Vi er i Jorge Leóns hjem,
hvor han bor med sin mor Elvia.
Tia Elvia!
I Oaxaca respekterer vi de ældre…
-Ja. -…ved at kalde dem tios eller tias.
"Tante" eller "onkel".
Tia Elvia. Hola.
Det er geniale kokke,
der driver restaurant Alfonsina i deres hjem.
Deres specialitet er mole.
Han tilbereder grøntsagsmolen.
Græskarfrø, hvidløg, to slags chili.
-Ligner citroner. -Ristede æbler.
Åh, æbler!
Det er i stedet for sukker.
-Der er ingen regler, vel? -Nej.
Alle familier bruger en hemmelig ingrediens.
Din mor fik det sikkert fra sin mor, som fik det fra sin mor.
Det er en del af vores kultur.
Det er en del af landet.
Jeg vidste ikke, jeg skulle arbejde.
Det er vigtigt at riste ingredienserne på comalen,
den glatte bageplade, de varmer alt på.
Det er midtpunktet i alle Oaxaca-køkkener.
Man lærer bedst ved selv at prøve. Så i dag lærer jeg.
Se lige.
Brug hænderne. Min mole skal smage af noget.
Det sværeste er at knuse det.
Jeg kan gøre det dårligt.
Jeg laver molo rejo eller rød mole.
Ingredienserne varierer.
Tørrede chilier, nødder og krydderier.
Nogle gange chokolade. Variationerne virker uendelige.
Og så er der sort mole eller mole negro.
Det er deres specialitet.
Jorge arbejdede på Pujol, den verdensberømte kok Enrique Olveras
superfornemme restaurant, vi besøgte i Mexico City.
Der var mole negro så godt, at jeg måtte gøre det her.
Mole kræver hjemmelavede tortillaer. Vi er ikke dyr. Så jeg knokler videre.
Nu skal du rulle dejen.
-Okay. -Lav en lille bolle.
Det er sjovt at lave tortillaer.
Jeg anede ikke, hvor smuk processen var.
Tia Elvia får det til at se nemt ud.
Er du klar?
Din tur.
Men hun er ekspert. Og jeg…
Man skal presse den og fjerne plasticen.
Vend den forsigtigt i hånden og fjern plasticen.
Hvem vil have en taco?
Jeg er ikke alt for god med hænderne.
I samarbejder ikke.
Se, hvor perfekt den er.
En perfekt cirkel.
Hun går mig på nerverne nu.
Jeg er bedre til at spise tortillaer,
så da jeg havde sat mig ned,
beærede Jorge og Elvia os med deres fantastiske mole rojo.
Hold da op.
Det ser fornemt ud.
"Pescado" betyder fisk.
Mole er det, du lige lavede.
Jeg hjalp lidt. Og tortillaerne ødelade jeg lidt.
Fisk og sennep.
Sareptasennep.
I Oaxaca spiser vi ikke mole med bestik.
-Brug en tortilla som ske. -Varmt!
Eller lav en taco.
Jeg kan gøre sådan.
Se lige.
Man ser alle ingredienserne
og smager det så,
og alt er så gennemført,
at man næsten kan smage hver eneste ingrediens.
Hvad fanden?
De er ikke færdige. Jorge og hans mor kommer med det tunge skyts.
Jeg får endelig smagt den oprindelige mole negro, molens moder.
Tager man til bryllup, barnedåb, en fest eller begravelse i Oaxaca,
serveres molen sådan her.
Kokkene har kommet kylling i molen.
Blødt og smukt. Sådan!
Jeg er heldig.
Det er varmt.
Men lækkert.
Det er en berømt mole.
Det bliver…
Sådan.
Det er varmt!
Det sagde jeg jo.
Jeg kan ikke høre dig.
Jeg er i trance.
Og fordi vi er i Oaxaca, lidt mescal at skylle det ned med.
Livet er skønt.
Hvad vil du gøre uden mig i morgen?
Der er en løsning. Kom med.
Jeg er tilbage i Oaxaca City og trænger til lidt chokolade.
Kender man mig, er det ingen overraskelse.
Oaxaca har forfinet chokolade.
Aztekerne, mayaerne, helt tilbage til olmekerne,
der først dyrkede regionens kakao i 1500 f. Kr.
De vidste, hvad de lavede, så jeg århundreder senere
kan opleve ren lykke.
Ikke en dårlig morgen.
Torvet i Oaxaca hedder Zocalo.
Fantastisk arkitektur og håndlavede varer.
Det hele her midt i det historiske kvarter.
Og har man appetit, som jeg tilfældigvis har,
når man alt det gode med blot en kort gåtur.
Rodolfo Castellanos har en af de bedste restauranter i Oaxaca. Origin.
I husker nok Chris og Leanne fra New Orleans-afsnittet.
De er tilfældigvis i Oaxaca.
-Hej! -Rodolfo!
Og kok Rodolfo kommer med til frokost.
Vi vil ære alle Oaxacas produkter.
Vi er meget heldige med at have en fantastisk sort af majs, blade, chili.
Så vi fejrer det hele.
Hold da op.
Det er quelites, en form for kål…
Smukt.
…og orme, der også en gode…
-Sagde du orme? -Orme, ja.
Jeg viser jer en ormesalat. Vent!
Spiser man ormen med det andet?
Det hele sammen, de…
Ellers ved man, det er en orm.
Vi vil gerne have flere lag af smagsvarianter.
-Alle skal vise en orm. -Jeg har en orm.
Skål.
For orme.
Smager som kylling.
Det siger alle.
Vidste man ikke, der er en orm i, ville man ikke vide, der er en orm.
Det er lækkert.
Richard, vi har hørt fra seerne.
Det her er de vilde med.
Sådan.
-Du havde meget mere salat. -Ja.
-Godt, ikke? -Jo.
Meget lækkert.
-Men ved det ikke. -Lækkert.
Tak.
Ved I, hvad husets specialitet er?
Tunge. Lad mig tale ud.
Oksetunge er noget af verdens bedste kød.
Spørg bare Max Rosenthal. Det kan man ikke. Men han elskede det.
-Friske tortillaer. -Fedt etui.
Ja.
Det burde jeg tage på bæltet.
Hav altid en tortilla.
Sådan.
Jeg er næsten bange, for det bliver godt.
-Vil du græde? -Ja.
Åh gud.
Så tilfredsstillende.
Som kun trøstemad kan være.
Der er mor.
Hej.
-Hola. -Hola.
Hvad er der i?
Mole og kylling, ja.
Okay. Muchas gracias.
Tamale i Amerika er tør. De her er fugtige…
-Molen er fantastisk. -Molen er spektakulær.
Hvordan beskriver man mole?
Mole og salsa kan betyde det samme.
Men salsa er tilbehør, mole er hovedretten.
Ingredienserne varierer.
Oaxaca har syv til otte forskelle slags mole.
Traditionelt er de opdelt i farver og den slags.
Vi skal smage dem alle på et tidspunkt…
Ville du smage din kones mole, før du vidste, om hun var den for dig?
-Godt spørgsmål. -Ja.
Jeg ville prøve mere end hendes mole.
Jeg tager til udkanten af Oaxaca City for at udforske de små landsbyer.
Det næste stop er meget særligt.
Det er Vida Nueva-kollektivet,
og min guide er Betsaida Lopez Diaz.
-Hola. -Hola.
Det er stifteren af kollektivet, Pastora.
Historien er fantastisk.
Kvinderne var enker, ofre for misbrug
eller bare alene i en verden, hvor en kvindes arbejde ikke blev værdsat.
Derfor samlede de deres viden og startede kollektivet.
Og hvad laver de?
De væver de smukkeste tæpper.
Det er de færdige tæpper.
Tager hvert tæppe tre måneder?
Afhængigt af designet kan det tage to uger til en måned.
Er de større så to til tre måneder.
Fantastisk.
Det er fra eventyrbøger, fra da vi var børn.
Vi kender det som en spinderok.
Det er en af de ældste teknikker fra det spanske folk.
-Kom. Prøv. -Okay.
Det er sjovt.
Hvordan vat det?
Det var svært.
Hvordan siger man "undskyld?"
Det er okay.
Jeg er god til at skrive sitcoms, hvis du får brug for en.
Vi skal se området, hvor de væver.
Godt. Åh ja, væven.
Det er sjovt.
Det er sjovt, fordi det er som at danse.
Som at danse på pedalerne med fødderne.
Det er som at træne.
Ja? Og fødder.
Hænder og fødder. Og dit hoved.
-Det arbejder sammen. -Ja.
Tidligere mente folk ikke,
at kvinder var stærke nok.
Man trækker hårdt tilbage.
Hårdt.
Kvinderne er generøse værter,
men de må finde en ny headhunter.
-Igennem, ikke? -Jo.
Du skal lave et lille bjerg her.
Et lille bjerg. Ja.
-Skift fod. -Okay.
Gør det!
-Bravo. -Mazel tov!
Ved du, hvad det betyder?
"Få ham væk."
"Tre måneders arbejde spildt!"
Alle farverne kommer fra naturen. Der er intet kunstigt.
Det har jeg læst om.
Det er en parasit, der lever på kaktusser.
Cochenille.
Når de dræbte og knuste den,
fik de den smukke farve.
Det er en hands-on-demonstration.
Okay, hun viser dig
de farver, vi kan få med frisk cochenille.
Med lidt lime får jeg en anden farve.
Så bruger vi lidt aske.
-Aske. -Lilla!
-Det forandrer sig. -Super.
Det er halv videnskab, halv magi.
Alt i Oaxaca er så farverigt.
Det ses i malerier og bygninger.
På folks tøjstil.
Jeg ser det i din smukke kunst.
Hvorfor er farve så vigtig for kulturen?
Det er vores liv, vores miljø, vores natur.
Farverne er glæde, farverne er lykke.
Farverne er kærlighed, farverne er livet.
Fuglene, blomsterne, hele vores miljø, solen.
Alt er i farver.
Gracias.
Okay!
Jeg møder mange fixere i forskellige lande.
En af mine favoritter er Alex Roa.
I husker ham nok fra vores afsnit i Mexico City.
Vi spiste tidligt morgenmad på La Fonda.
Og han er også i Oaxaca.
Han har en ny opdagelse.
En sushibar i Oaxaca.
En kombination af japansk og mexicansk kultur.
Den hedder Crudo.
Kokken Ricardo Ariano er vores oaxacanske sensei.
-Vi bruger en japansk teknik. -Ja.
Det ligner ikke oaxacansk mad,
men smagen af Oaxaca vil være i hver bid.
-Vi begynder med noget frisk. -Ja.
Det er en musling.
Vi marinerer den i tepache.
Tepache er en ananasgæret drik,
der er populær i Mexico og Oaxaca.
Led efter muslingen med en spisepind.
Spis den, og drik tepachen.
Det lyder som en god idé.
Velbekomme.
Jeg fandt den store. Også dig.
Den friskeste musling.
Prøv tepachen.
Klogt at starte med den. Den frisker én op.
Det gør noget andet også. Sake, faktisk lavet i Mexico.
Tak, kok. Det føles som at være i Tokyo i Oaxaca.
Det er tun.
Fedtmassen på siden er græshoppe med chili pasilla.
Vi har en sojasovs af sorte bønner.
Spis fisken først
og drik så saucen. Dyp ikke fisken i sojaen.
-Drikke sojaen? -Præcis.
Han har en flammekaster.
Det er skørt.
Maden eksploderer i munden.
Det er en mild sojasovs. Sådan smager den.
Nu går det løs.
Se, hvad han kan.
Det er havaborre, men det er bugen.
Se! Han ruller den.
Nej, det er en taco.
Vi marinerer bugen i den adobo, vi normalt bruger
i svinekødet i Oaxaca, en meget populær smag.
Der er portulak, avocado og kaktus i.
Sådan.
Det er en perfekt blanding af de to kulturer.
Folk fra Oaxaca kan ikke lide rå mad.
-Okay. -De er ikke vant til rå mad,
så det er et eksperiment. Men på samme tid
er det en god måde at introducere det for befolkningen,
fordi deres smage blandes med traditionel japansk nigiri.
Ja.
Kan man åbne en mund, kan man åbne et sind.
Nemlig.
En af mine kære venner, Jimmi Simpson,
kendt fra Westworld og It's Always Sunny in Philadelphia.
Jeg elsker ham. Han er også i Oaxaca i denne uge.
Jeg tager ham med på Sabina Sabe.
Jeg er Phil. Min ven Jimmi.
Jimmi! Mucho gusto. Marcelino.
Marcelino. Fedt at være her.
-Tak, fordi I kom. -Det er spændende.
Velkommen til Sabina Sabe.
Vil I have en drink?
Ja.
Jimmi, mens vi venter på, at Marcelino laver drinks,
kan du så ikke fortælle, hvad Westworld handler om?
Jeg aner det ikke.
Jeg prøvede at se en del af den, og du er fænomenal.
Fortsæt.
Jeg forstod ikke, hvad der foregik.
Ved du det?
Aner det ikke.
-De gav mig replikker. -Det tænkte jeg nok.
Jeg sagde dem bare.
Marcelino ved derimod, hvad han laver.
Han præsenterer Gavilán Reyes, en forfriskende grapefrugt-cocktail
blandet med en likør af Poblano-chili.
Salud.
Åh ja.
Sådan, Marcelino!
Du godeste.
Den er god. Som en stærk Paloma, ikke?
-Jo. -Smukt.
Paloma og Gavilán er i familie.
-I familie? -Ja. Der er lag.
Så, Jimmi.
-Det er Oaxaca-lækkerier, ikke? -Ja.
Gracias. Ved du, hvad det er?
Tørrede fårekyllinger. Dig først.
Selvfølgelig.
Sådan.
Er du klar? For jeg ved ikke, om jeg er!
Du gør det.
Nogle faldt af, men jeg kommer dem på igen.
Lækkert.
Lækkert, ikke?
Det har jeg aldrig smagt før. Har du?
-Jeg troede, det var almindeligt for dig. -Jeg har smagt myrer.
-Hvad er det? -Ja.
-Chicatanas. -Chicatanas.
Han tager dobbelt.
-Også mig. -Jeg stabler.
Er det fårekyllinger? Ikke græshopper?
Ja, mere eller mindre. De er forskellige størrelser, ikke?
-Har du de store græshopper? -Jeg spørger.
Nej tak, jeg spurgte bare.
Rolig nu, Phil.
Så du har været her 24 timer. Hvad synes du indtil videre?
Det er en af mine yndlingsbyer.
Den er perfekt. Smuk. Alle er venlige.
Hvor længe har du været her?
-I seks år. -Se farven.
Næsten som blod.
Hvor blev du udlært bartender?
Jeg er selvlært.
Livets skole, Phil.
-Vent. Jeg ryster lidt. -Ryst lidt.
-Jeg gør det. -Også mig.
-Vi må ikke blive dræbt. -Du har reddet mit liv.
Lækre og smukke cocktails.
De cocktails gjorde os sultne.
Tid til taco.
Lechoncito de Oro. Deres specialitet er stegt pattegris.
Sjovt.
Jeg laver den lyd, når jeg skal spise noget lækkert.
Jeg er modellen på plakaten.
Hvor vover du at tale sådan om dig selv?
Værsgo. Chicharron.
-Varmt og frisk. -Supervarmt.
-Hvad synes du? -Lækkert.
Det er varmt, men har masser af smag.
Chicharronen tilføjer en fjerde dimension.
Lidt sprødt.
Jeg elsker det.
Hvad er 15 pesos?
-75 cents. -75 cents.
-De bedste 75 cent, jeg har brugt. -Ja. Amen.
Det er lækkert svinekød.
Din.
Jeg er vild med tequila, men jo mere tid jeg bruger i Mexico,
jo mere lærer jeg om mescal,
den originale yndlingsdrink her.
Og siden vi er i mescal-landet,
tager vi på destilleriet Montelobos.
Hvor længe har man produceret mescal?
I præ-latinamerikanske kulturer har man længe indtaget alkoholiske drikke.
Der har altid været et alkoholbehov.
Min nye ven Diego fører mig igennem mescal-processen.
Han fortæller mig, at det starter med agaveplanten.
De skal vokse i seks år, så de bliver store og saftige.
Så hakker de bladene af med macheter.
De graver dem op. Det er hårdt arbejde.
Vil du se det modsatte af hårdt arbejde?
Her poserer jeg til min Instagram.
Hvor var vi?
Jeg er ikke ekspert, men det er begyndelsen på risteprocessen.
Ja, vi forvarmer ovnen.
Så vi holder den varm nok
til at kunne riste agaven.
Der er en bunke af agavehjerter, der kaldes piña,
fordi de ligner ananas.
Man opvarmer stenene, for når man stabler piñaerne
og dækker dem til med jord, vil de langsomt riste.
Vi vil omdanne sukkeret,
der skal fermenteres.
Jeg skulle hjælpe med at smide piñarne ind i bålet,
og jeg er meget muskuløs, så det kunne jeg godt.
Ideelt set skal man have den hvide del til at vende nedad.
Det kræver nogle evner, som…
…jeg ikke har.
Det er som at kaste med bowlingkugler.
Jeg gør det om.
Sådan.
Sådan bliver agaven ristet.
-Nu til næste trin. -Perfekt.
Efter fem til seks dages ristning skal de knuses.
Diegos kollega Juan viser mig hvordan.
Der kræver meget avanceret teknologi.
-Vi har den ristede agave… -Ja.
…og Rambo knuser den.
-Rambo. -Ja.
-Han står for at knuse den. -Rambo er chef-la mula.
Trænger han til en pause, kan jeg dreje hjulet.
Han arbejder kun to timer om dagen og hviler resten af dagen.
Han spiser tilberedt agave og slapper af her på palenque.
Efter knusningen sætter vi smag og saft til gæring.
Når man ser bobler, gærer den.
Ja. Det virker lige nu.
-Det virker. Den er i live! -Ja.
Den er i live.
Okay, første destillation.
-Vil du smage? -Ja.
Efter første destillation får man ordinario,
hvilket ikke er særlig lækkert.
Hvad kan vi sige?
At den ikke er færdig.
-Du har ret. -Har jeg?
De destillerer væsken igen.
En kæmpemæssig indsats for et par dråber.
"Hvordan gik det, skat?" "Godt. Vi fik så meget."
-Stærkt. -Okay. Ja.
-Det er meget alkohol. -Ja.
Nu blander de forskellige dele af destillationen for at få den ønskede smag.
Så…
-Skål. -Salud.
-Tak for invitationen. -Så lidt.
Jeg har lært så meget. Her kunne ikke være smukkere.
Se lige.
Himmelsk. Kan du lide det her?
Ja. Det er mit yndlingssted.
Ja. Det er før himlen, for himlen er her.
Før himlen.
Hvordan er det færdige produkt?
Rigtig godt.
Fantastisk.
-Den snupper jeg. -Til dig.
-Jeg tager den med. -Kom.
Lad os gå.
Og nyde agavens skønhed.
Jeg er blevet stukket.
Min aften i Oaxaca City får en skøn start.
Jeg glæder mig til at se det næste sted.
Levadura De Olla.
Det er en almindelig restaurant, men med et røgkøkken.
Kom med mig.
Min middagskammerat i aften er Ana Quintero.
Hun er faktisk kulturel gastronom.
Hun er også madguide.
Og det er den fantastiske kok, Thalia Barrios.
Hun genskaber oplevelsen fra køkkenet i hendes lille pueblo.
Når man er i køkkenet og i deres by, går alt hurtigt, og…
-Godt. -Vi har tamales,
som vi begynder at spise, mens de laver mad og salsaen.
Er du fra Oaxaca?
Nej. Jeg er fra Mexico City, men Oaxaca er fantastisk.
Som mexicaner er man stolt af mexicansk kultur,
og tager man til Oaxaca, indser man, at alt stammer herfra.
Første ret
smukke tamales. Den er pakket ind i friske bananblade.
Tamales er gaver, ikke?
-Ikke? -De kommer pakket ind.
Pakket ind.
Man ser forskellige tamales hver årstid.
Ja, og alle laver dem forskelligt.
Ja. Det er en græskar-tamale.
Nå?
Der er også rejer i.
-Rejer? -Ja.
-Det er stærkt. -Ja?
Ja, det er fantastisk.
Åh gud, den smukke tamale som var løs
med sprøde, lækre, krydrede rejer.
Det er smukt.
Jeg bestiller altid den ret, når jeg kommer her.
Tomatfestival.
Ja, man kan se alle de forskellige tomattyper.
De smager alle forskelligt.
-Så en af hver, ikke? -Ja.
Den her ligner og smager næsten som abrikos.
-Ja. -Ikke?
Jo.
Der er en her.
-Og der. -Der.
Har du smagt?
-Tag den bare. -Nej, jeg har fået to.
Jeg bor her, så tag du den bare.
Kok. Magnifico.
Nu suppen.
Svampesuppen kræver stor respekt.
For hvis man tror på den og har dårlig mave,
depression eller er nedtrykt,
er suppen helbredende. Der er poleo og svampe i.
Må jeg få en stor portion med hjem?
Jeg spiser lidt hver morgen.
Se lige.
Hold da op.
-Der er urter i… -Bouillonen!
…som vi kalder poleo, der giver den smag.
Der er også mynte i.
Det har jeg aldrig smagt. Som om jeg går i skole.
Alle historietimer bør omfatte
mad fra det sted, man lærer om.
Ja.
Mad fortæller os mere om mennesker, end vi kan forestille os.
Vores tro og traditioner,
vores arv og identitet stammer fra mad.
Jeg elsker alt fra den dygtige kok,
men jeg skulle smage endnu en ting.
Før jeg kom, sagde min bror: "De vil give dig leguan."
Skal jeg smage det?
Jeg har ikke.
-Aldrig? -Aldrig.
Jeg tænkte, jeg burde smage på ting.
Det er det, jeg hele tiden siger. Det må jeg leve op til.
-Vil du smage? -Den er der.
-Hvad? -Du kan se den.
Så fik jeg øje på den.
Nu kan jeg se den.
Og jeg…
Min hjerne begyndte at lede efter en udvej.
Skal den tilberedes mere…?
Det tager lidt tid.
Hvor længe?
En halv time.
Okay. En halv time.
Det går ikke. Det tager en halv time.
Beklager.
"Se lige tiden. Beklager. Jeg har ikke…" Det var min udvej.
Jeg var en rigtig kylling med den leguan, der nok smager som kylling.
Men så siger hun: "Har du travlt, hvad så med det?"
Og hun giver mig en skål med levende
biller i en skål.
Jeg vil ikke fornærme nogens kultur.
Jeg vil ikke såre nogens følelser.
Jeg vil helst ikke fornærme nogen.
Men da hun gav mig de levende biller, røg det ud af mig:
"Åh nej!"
Hun forstod det.
Hun fik ondt af mig. "Stakkels gringo."
Gracias.
-Tak. -Gracias.
Smukt.
Hej, Google.
Videoopkald til Ben.
Min dreng!
Hej, far. Hvordan går det?
Godt. Godt at se dig.
-Du er på dit gamle værelse. -Ja.
Og mors pilates-maskine er derinde.
-Den har erstattet dig. -Nu…
Der er ingen seng her mere. Kun pilates-maskinen.
Forfærdeligt.
Se. Jeg er glad.
Jeg har noget af den lækreste varme kakao i verden.
De har sagt, man drikker det rigtigt
ved at hule hænderne,
som om man takker jorden for chokoladen.
Hvordan går det i Oaxaca? Har du hygget dig?
Ja, det er det smukkeste sted. Glæder mig, til I skal med.
Jeg elsker ost fra Oaxaca.
-Den er god. -Ostestrimlerne.
Den er fantastisk.
Vi har en optagelse, hvor jeg trækker den langt ud af munden.
-Ved du, hvad det er tid til? -Ja.
Vil du have en joke?
En joke til din bedstefar.
-Okay. -Okay.
-Jeg har kun én. -Du ærer din bedstefar.
En fyr, David, har fået økonomiske problemer, han ikke kan løse.
Så han beder i templet og siger:
"Gud, det ville fikse alt, hvad jeg vandt i lotto."
Han går hjem, tænder tv'et og ser udtrækningen.
Han vinder ikke.
Han forstår ikke hvorfor.
Tilbage i templet siger han: "Gud, jeg sagde, jeg havde brug for det.
Det ville have ordnet alt. Hvad gjorde jeg forkert?"
Så åbner himlen sig.
Gud kommer ned, taler til David og siger:
"David, mød mig halvvejs.
Du skal købe en lottokupon."
Ja!
Ja. Den var god.
Max' ånd er dybt i dig, min søn.
Her er hvalpen.
Er Murray der?
-Hej, far. -Far er her.
Hej, Lily.
-Jeg finder ud af det. -Hej, Monica.
-Se hvalpen! -Kan du se ham?
Se ham!
Han er ellevild. Han har brug for dig.
Se lige.
Det billede er fuldkomment.
Okay, familie.
-Rigtig sødt. -Hvordan går det?
-Elsker jer. -Hvor er Richard?
-Hvorfor? -Kan Richard sige hej?
Hvorfor går alle op i…
-Der er han! -Hej, Richard!
-Der er han! -Du ser så godt ud.
-Onkel Richard. -Du ser også godt ud.
Hun siger, jeg også ser godt ud.
Nu er min mor her også i ånden.
Én sidste ting at gøre. En gensynsmiddag, tak.
Guacamole til bordet? Ja?
Kom altid med mad, det gør folk glade.
Med mig er mine venner Jorge og hans mor Elvia,
Ana, Bethsaida, Jimmi,
Chris og Leanne og min bedte "Oaxacker", Omar.
Vi er på taget af Casa Oaxaca
lige ved kirken Santo Domingo
under en smuk solnedgang.
Hvad er det?
Mescalini. Det er som en martini,
men de laver det med mescal.
Du vil hade det.
Skål for mine nye venner.
Og mine gamle venner.
-Du har fået ny skjorte. -Ja.
Jeg fejrer oaxacanerne.
Kok!
Det er kok Alejandro Ruiz.
Maden ser utrolig ud. Jeg glæder mig. Fortæl os om det.
Naturligvis.
Det er det mest repræsentative.
Vi har spist chapulines, chicatanas og agaveorme hele livet.
Jeg er ikke bange.
Blå majs, sprød tostada med guacamole.
Så avocado og nogle urter.
Skal man spise insekter, skal det være sådan.
Det er chili relleno med fisk. Det der er med mahi mahi.
Jeg siger ikke, min mole er den bedste,
for der er andre fantastiske kokke…
-Der er kongelige her. -…der laver traditionel mole,
men vi har en god opskrift på sort mole.
-Sort mole med kalkun og fisk. -Elsker det.
-Velbekomme. -Kokken!
Bravo.
Man får ikke insekter hver dag.
Så.
En tostada med insekter,
som jeg for et par år siden ville være tilbageholdende med.
Det er lækkert.
Ja. Jeg er blevet voksen.
Tak, Phil.
Min yndlingsreplik i en Preston Sturges-film er,
når Henry Fonda kommer for sent til et middagsselskab
og spørger den gamle dame ved siden af: "Hvad er jeg gået glip af?"
Hun svarer: "Fisken var himmelsk."
Sådan havde jeg det med fisken på Casa Oaxaca.
-Der er mere mole. -Er der?
Chris, hvad laver du med guacamolen?
Spiser den.
Jeg er glad for, du oplevede lidt af Oaxacas kultur,
og at du fortsat vil udforske den.
Prøv bare at stoppe mig. For et gensyn!
-Evig forelskelse! -Ja.
Evig forelskelse. Sødt.
Oaxaca griber hver chance for at fejre livet.
Lad mig opsummere Oaxaca
med hjælp fra min ven Betsaida.
Oaxaca er livlig.
Derfor skal man komme til Oaxaca.
For at opleve det.
Oaxaca er ikke bare en stat.
Den er ægte, i live. Det ses i dansen,
i farverne, i mennesker,
i sprogene, i maden, i musikken,
i helligdagene, i skikkene, traditionerne, det hele.
Hvis Mexico er kroppen,
er Oaxaca hjertet.
Har du ikke været i Oaxaca, ved du ikke, hvad du går glip af.
Jeg vil fortælle alle mine naboer i USA,
at vi er heldige, at landet er så tæt på.
Kom og sæt dig ved hans bord
Hvis du er glad, sulten og klar
Se, hvordan man kan dele brød
Og gøre en fremmed til ven
Han kører rundt
Og flyver rundt
Han synger for jer
Og danser for jer
Han griner med jer
Og græder med jer
Han beder blot om én ting retur
Er der ikke nogen
Nogen
Nogen, der kan give Phil mad?
Giv ham nu noget mad
Tekster af: Christian Vinther