NETFLIX-DOKUMENTTISARJA
Iloinen, nälkäinen mies
Matkustaa meritse ja maitse
Hän yrittää ymmärtää
Pastan, possun, kanan ja lampaan taidetta
Hän ajaa luoksenne
Hän lentää luoksenne
Hän laulaa teille
Ja tanssii teille
Hän nauraa kanssanne
Ja itkee vuoksenne
Hän pyytää vain yhtä vastapalvelusta
Joku, olkaa kilttejä
Voiko joku
Voiko joku ruokkia Philin?
Joku, ruokkikaa hänet nyt
Meksiko on ainutlaatuisen eloisa maa.
Méxicossa minulle sanottiin, että jos haluan aitoa meksikolaisruokaa,
minun pitää mennä kaupunkiin, jonka nimi näyttää mahdottomalta lausua.
Sen nimi on Oaxaca.
Se sijaitsee maan lounaisosassa ja on kulttuurin ja ruoan pääkaupunki.
Maistelemme paljo molea ja mezcalia, koska ne ovat Oaxacasta kotoisin.
Ensin tutustun uuteen kaupunkiin tuttuun tapaan torivierailun merkeissä.
Oaxacan suurin tori on Central de Abastos.
Se on yli 800 hehtaarin kokoinen ja melkein kaupunki itsessään.
Sieltä saa mitä vain hääpuvuista tähän, mikä se sitten onkaan.
Oppaakseni torille lähtee ruoka-asiantuntija Omar Alonso.
Jos käytte täällä, suosittelen hänen Instagram tiliään.
Sen nimi on Oaxacking.
Todella täyteläistä.
Tämä on oikeaa ruokaa.
Täältä löytää kaikkea mahdollista.
Tämä on yksi lempipaikoistani. Sen nimi on Pasillo de Humo.
De Humo? -Savukäytävä.
Tänne tulee pyhää valoa. -Tässä. Tee näin.
Ystäväni Marie on ollut täällä neljän sukupolven ajan.
Täältä ostetaan enimmäkseen naudan- ja sianlihaa.
Kaikissa on grilli, jota saa käyttää ilmaiseksi.
Täältä voi valita haluamansa lihan ja siirtyä sitten sivummalle.
Grilliä sai käyttää itse.
Grillataanko tässä?
Se tehdään itse. -En ole nähnyt vastaavaa ennen.
Entä jos jonoa on paljon? Hoputtavatko muut grillaamaan nopeasti?
Eivät. Kaikki ymmärtävät.
Täällä vietetään aikaa perheen kanssa, joten ei ole kiire.
Ajattelinkin Yhdysvaltoja.
Näytät meille oikeaa oaxackingia.
Cómo te llamas?
Jesse Mirel Morales Sanchez.
Hei, Jesse Mirel.
Jesse Mirel?
Heippa, Jesse. -Mennään. Jatketaan matkaa.
Omarilla on suunnitelma lihan varalle. Menemme syömään tiettyyn paikkaan.
Markkinoilla piileskelee legenda nimeltä Doña Vale.
Tämä on memelaa.
Memela on ohut tortilla, jota nipistetään paistamisvaiheessa,
jotta täytteet pysyvät sisällä.
Tuossa on rasvaa.
Täytteenä on vain juustoa ja salsaa.
Siihen voi lisätä myös mustia papuja.
Tämä salsa on kuitenkin erityistä. Se on hänen kastikkeistaan kuuluisin.
Siinä on tummaa morita-chiliä ja vihreitä tomatilloja.
Valmistus alkaa päivää ennen, koska chilit paahdetaan ja paistetaan.
Omar tilaa tacot lihojamme varten.
Lisäksi otamme paahtopossua ja kulhollisen morita-kastiketta.
Emme käytä aterimia, vaan kaikki pitää syödä käsin.
Se on tuttua.
Hetkinen.
Tämä kastike.
Hetkinen nyt vain. Kastike.
Maistuu grillikastikkeelta. -Hullua.
Onpa hyvää.
Morita-kastike on yksi parhaita asioita, joita olen ikinä eläessäni maistanut.
Eikö?
Hän pärjää myymällä pelkästään salsaa.
Hänen ei tarvitse tehdä ruokaa, mutta hän on päättänyt tehdä sitä silti.
Tämä on selvästi neron luomus.
Hän tekee sitä sydämellään. -Nautin siitä koko sydämestäni.
Fantastista.
Hän aikoi antaa kananmunan kylkeen,
joten pyysin sen pihvin päälle.
Otan tähän hieman morita-kastiketta.
Ilman muuta.
Teen näin.
Mahtavaa. Kokeilen tuota ensi kerralla.
Nimeän sen Philin erikoiseksi.
Tägään sinut kuvaan joka kerta, ettet vain unohda.
Oli ilo oaxackoida sinut.
En päästä vielä Omaria menemään.
Ajamme kaupungin ulkopuolelle.
Kävelemme tomuista tietä pitkin.
Saavumme portille.
En tiedä, mitä siellä on tai missä olen. Portti kuitenkin avautui ja paljasti -
paratiisin.
Tule sisään, Phil. -Hola.
Tässä on Jorge.
Jorge.
Onpa hauska tavata.
Olemme Jorge Leónin kotona.
Hän asuu äitinsä Elvian kanssa.
Tía Elvia!
Oaxacassa kunnioitetaan vanhempia kutsumalla heitä nimellä tío tai tía.
Se tarkoittaa setää tai tätiä. -Hola, tía Elvia.
Loistavat kokit ovat muuttanet kotinsa ravintolaksi nimeltä Alfonsina.
Heidän erikoisuutensa on mole-kastike.
Hän valmistelee vihannes-molea.
Kurpitsansiemeniä, valkosipulia kahta eri chiliä ja paahdettuja omenoita.
Ne eivät olekaan sitruunoita!
Hän korvaa sokerin sillä.
Sääntöjähän ei ole. -Ei niin.
Perheillä on omat salaiset reseptinsä.
Äitisi oppi sen varmaan äidiltään, joka oppi sen isoäidiltä.
Se on osa kulttuuriamme ja perheitämme.
Se on kuin osa maata.
En tiennyt, että pääsisin töihin.
Tämäkin on tärkeä työ. Ainekset paahdetaan comalilla,
joka on eräänlainen laakea paistoalusta.
Se on oaxacalaisen keittiön keskipiste.
Parhaiten oppii tekemällä, joten tänään opettelen.
Näetkö?
Käytä toki käsiäsi. Haluan, että mole on herkullista.
Vaikein osuus on jauhaminen.
Tässä olen huono.
Valmistelut ovat punaista molea varten.
Ainekset vaihtelevat molen mukaan chileistä pähkinöihin ja mausteisiin.
Joissakin on joka suklaata. Vaihtoehtoja on loputtomiin.
Tuo on mustaa molea eli mole negroa.
Se on heidän erikoisuutensa.
Jorge työskenteli ennen Pujolissa,
joka on kokki Enrique Olveran ravintola, jossa vierailimme México-jaksossa.
Mole negro oli niin hyvää, että tein näin.
Mole vaatii kotitekoiset tortillat, joten pääsenkin sorvin ääreen.
Ensin pyöritellään masa-taikina palloksi.
Tortillojen tekeminen on hauskaa.
En tiennyt, miten hieno prosessi se on.
Tía Elvia saa sen näyttämään helpolta.
Valmiina?
Sinun vuorosi.
Hän on asiantuntija. Minä en ole.
Sitä pitää puristaa juuri oikein, ja sitten muovi kuoritaan pois.
Se käännetään varovasti ympäri ja ikään kuin kuoritaan.
Kuka haluaa tacon?
En osaa tehdä käsilläni juuri mitään.
Ne eivät suostu yhteistyöhön.
Katsokaa, miten täydellisiä ne ovat.
Täysin pyöreitä.
Hän alkaa käydä hermoilleni.
Olen parempi näiden syömisessä.
Päätin siis siirtyä pois tieltä,
jolloin Jorge ja Elvia siunasivat meitä uskomattomalla mole rojollaan.
Voi pojat.
Näyttääpä hienostuneelta.
Pescado on ilmeisesti kalaa.
Mole on juuri tekemääsi.
Autoin siinä hieman. Tortillat kuitenkin lähinnä pilasin.
Kalaa ja sinappia.
Sinapinlehtiä.
Oaxacassa molea ei syödä veitsellä ja haarukalla.
Käytä tortillaa lusikkana tai tee taco.
Entä jos teen näin?
Katsokaapa.
Näin kaikki käytetyt ainesosat.
Kaikki maut olivat täysin kohdillaan.
Jokainen ainesosa maistui selkeästi.
Mitä hittoa?
Eikä tässä vielä kaikki. Jorgella ja hänen äidillään on vielä ässä hihassa.
Saan maistaa alkuperäistä mole negroa, joka on kaikkien molejen äiti.
Mole tarjoillaan näin häissä, juhlissa, kastetilaisuuksissa ja hautajaisissa.
He lisäsivät moleen kanaa.
Onpa tämä ihanan pehmeää!
Olen onnenpekka.
Se on tulista.
Ja herkullista.
Tämä on siis kuuluisaa molea.
Tässä.
Onpa tulista!
Minähän varoitin.
Anteeksi. En kuule enää.
Olen niin keskittynyt syömään.
Huuhdomme ruoan alas mezcalilla, koska olemmehan sentään Oaxacassa.
Elämä on mukavaa.
En tiedä, miten pärjäät ilman minua.
Ratkaisu on se, ettet mene minnekään.
Palaan Oaxacaan, ja mieleni alkaa tehdä suklaata.
Se ei ole uutta, mutta arvatkaapa mitä.
Suklaa on Oaxacassa täydellistä.
Asteekit, mayat ja olmeekit viljelivät kaakaota täällä jo 1 500 eKr.
He tiesivät tarkkaan, mitä tekivät. Satoja vuosia myöhemmin nautin tuloksista.
Ei hassumpi aamu.
Oaxacan keskustori on Zocalo.
Arkkitehtuuri on historiallista, ja siellä myydään upeita käsitöitä.
Minulla sattuu olemaan myös nälkä.
Lyhyt kävelymatka itään vie hyvien asioiden alkulähteille.
Rodolgo Castellanosin Origin-ravintola on yksi Oaxacan parhaita.
Muistanette Chrisin ja Leannen New Orleansin jaksosta.
He ovat tällä viikolla Oaxacassa.
Hei, kaverit! -Rodolfo!
Kokki Rodolfo syö kanssamme lounasta.
Haluan kunnioittaa Oaxacan tuotteita.
Meitä on todellakin siunattu maissilajikkeilla, lehdillä ja chileillä.
Juhlimme kaikkea näyttämällä.
Jestas.
Lehtivihanneksia on siis runsaasti.
Kaunista.
Myös madot ovat herkullisia.
Sanoitko madot? -Sanoin.
Esittelen matosalaatin. Puhun loppuun.
Syödäänkö madot erikseen?
Kaikki syödään yhdessä. Muuten niihin kiinnittää huomiota.
Annoksen idea on se, että ruoassa on erilaisia makutasoja.
Näyttäkää matonne. -Minulla on mato.
Kippis.
Madoille.
Maistuu kanalta.
Kaikki sanovat niin.
Ei arvaisi, että söisi matoa, jos siitä ei olisi erikseen mainittu.
Herkullista.
Yleisö kuulemma pitää siitä, kun teemme näin, Richard.
Ole hyvä.
Sinulla oli enemmän salaattia. -Niin.
Hyvää, eikö? -Todella herkullista.
Eipä arvaisi. -Hyvää.
Kiitos.
Arvatkaa, mikä paikan erikoisuus on.
Kieli. Puhun taas loppuun.
Naudan kieli on kaikkien lihojen aatelia.
Kysykää Max Rosenthalilta. Ette voi enää, mutta hän piti siitä.
Tuoreita tortilloja. -Kotelo on hieno.
Voisin käyttää sitä vyöllä. -Tortillat olisivat aina mukana.
Ole hyvä.
Pelottaa, miten hyvää tuo on.
Alatko itkeä? -Alan.
Voi luoja.
Tämä on tyydyttävää -
lohturuokaa muistuttavalla tavalla.
Äiti saapuu.
Hola.
Mitä sisällä on?
Molea ja kanaa.
Selvä. Muchas gracias. -Gracias, mamita.
Yhdysvalloissa tamalet ovat kuivia. Nämä ovat todella mehukkaita.
Mole on uskomatonta. -Se on ilmiömäistä.
Miten mole oikein määritellään?
Mole ja salsa voivat tarkoittaa samaa.
Salsa on kuitenkin aina lisuke ja mole puolestaan on pääruoka.
Oaxacassa on noin kahdeksan eri molea. Ne koostuvat erilaisista raaka-aineista.
Yleensä ne jaetaan vaikkapa eri väreihin.
Kaikkia pitää kokeilla joskus.
Maistoitko vaimosi molea. ennen kuin päätit, että hän on se oikea?
Onpa hyvä kysymys.
Minun piti kokeilla paljon muutakin.
Palaan Oaxacan kaupungin laitamille.
Tutkin maaseudun pikkukaupunkeja.
Seuraava pysäkki on erityinen.
Tämä on Vida Nuevan kollektiivi, ja oppaanani toimii Betsaida López Díaz.
Hola.
Pastora on kollektiivin perustaja.
Heillä on uskomaton tarina. Naiset ovat leskiä, väkivallan uhreja -
tai yksin maailmassa, jossa naisen työtä ei pidetä arvossa kodin ulkopuolella.
He päättivät yhdistää tietotaitonsa ja perustaa oman kollektiivin.
Ja mitä he tekevät?
Maailman kauneimpia mattoja.
Nämä ovat valmiita.
Meneekö näihin kolme kuukautta?
Kuviosta riippuen työssä kestää kahdesta viikosta kuukauteen.
Isommat vievät jopa kolme kuukautta.
Uskomatonta.
Näkymä on kuin lasten satukirjoista.
Tämä tunnetaan rukkina.
Tämä on vanhimpia tekniikoita, jotka espanjalaiset toivat tänne.
Kokeile sinäkin.
Onpa hauskaa.
Miten sujui?
Se on kyllä vaikeaa.
Miten sanotaan "anteeksi"?
Ei se mitään.
Olen hyvä kirjoittamaan tilannekomedioita.
Mennään katsomaan kutomisaluetta.
Hienoa. Kangaspuut.
Tämä on todella hauskaa.
Se on hauskaa, koska se on kuin tanssia.
Tanssin jaloillani polkimilla.
Yksi, kaksi.
Se on hyvää liikuntaa.
Siihen pitää käyttää jalkoja.
Käsiä ja jalkoja. Ja päätä.
Kaikki yhdistyvät tässä työssä.
Ennen vanhaan ajateltiin,
ettei naisilla muka ole voimaa.
Tätä pitää vetää kunnolla.
Voimalla.
Naiset ovat vieraanvaraisia, mutta he tarvitsevat uuden kykyjenetsijän.
Se pujotetaan siis läpi.
Tee keskelle pieni vuori.
Tehdään pieni vuori.
Vaihda jalkoja. -Muy bien.
Anna mennä!
Bravo! -Mazel tov!
Taputus tarkoittaa, että nyt riittää.
Tuhosin kolmen kuukauden työn.
Tutustun väriaineiden alkuperään. Ne kaikki tulevat nimittäin luonnosta.
Luin tästä. Väri tulee loishyönteisestä, joka ilmeisesti syö kaktuksia.
Kokenillikirva.
Väriä keksittiin käyttää, kun kuollut kokenillikirva murskattiin.
Esittelette tämän kädestä pitäen.
Hän näyttää sinulle -
kokenillikirvasta saatavat värit.
Limellä väri muuttuu toisenlaiseksi.
Siihen voi lisätä myös hieman tuhkaa.
Violettia!
Se muuttuu jälleen. -Hieno väri.
Se on puoliksi tieteellistä.
Kaikki on Oaxacassa värikästä.
Se näkyy rakennusten maaleissakin.
Se näkyy ihmisten vaatteissa.
Se näkyy myös käsitöissä ja taiteessa.
Miksi väri on kulttuurissa niin tärkeää?
Se on osa elämäämme, ympäröivää maailmaa ja luontoa.
Värit tuovat iloa ja onnellisuutta.
Ne kuvastavat rakkautta ja elämää.
Värejä on linnuissa, kukissa, auringossa ja kaikkialla ympärillämme.
Gracias. -Juuri niin.
Tuo on venyvää juustoa.
Tapaan eri maissa lokaatiovastaavia.
Yksi suosikeistani on Alex Roa.
Muistanette hänet Méxicon jaksosta.
Söimme aikaisen aamupalan La Fondassa.
Hän on mukanamme Oaxacassa.
Hän on löytänyt uuden paikan. Se on Oaxacassa sijaitseva sushibaari.
Crudo-ravintolassa yhdistyvät japanilainen ja meksikolainen kulttuuri.
Kokki Ricardo Ariano on Oaxacan senseimme.
Käytämme japanilaista tekniikkaa.
Tämä ei näytä oaxacalaiselta ruoalta, mutta paikallinen maku on vahvasti läsnä.
Aloitetaan raikkaalla herkulla.
Tämä on simpukka.
Se marinoidaan tepachessa.
Tepache on ananasalkoholia, joka on suosittua Meksikossa ja Oaxacassa.
Simpukka kannattaa syödä puikoilla.
Sen jälkeen tepache juodaan shottina. -Hyvä ajatus.
Nauttikaa.
Löysin ison. Näköjään sinäkin.
Tuorein simpukka koskaan.
Maista tepachea.
Tällä kannatti aloittaa. Onpa virkistävää.
Virkistävää on myös meksikolainen sake.
Kiitos. Tuntuu kuin olisin yhtä aikaa Tokiossa ja Oaxacassa.
Tämä on tonnikalaa.
Rasvatahnassa on heinäsirkkoja ja kuivattua chiliä.
Suojakastike on tehty mustista pavuista.
Juokaa soijakastike vasta kalasiivun syötyänne.
Kalaa ei dipata siihen. -Kastike siis juodaan.
Hänellä on liekinheitin.
Hullua.
Maku oikein räjähtää suussa.
Se maistuu miedolta soijakastikkeelta.
Lisää ongelmia.
Melkoisen taidokasta.
Tämä on meribassin vatsapalaa.
Voi pojat! Hän tekee siitä rullan.
Se on pikemminkin taco.
Vatsapala marinoidaan adobossa, jota käytetään yleensä possunlihaan.
Se on portulakkaa, avokadoa ja kaktusta.
Noin.
Tämä tosiaan on täydellinen sekoitus kahta aivan erilaista kulttuuria.
Oaxacassa ei pidetä raa'asta ruoasta.
Siihen ei olla totuttu.
Tämä on siis eräänlainen koe.
Se on hyvä tapa tutustuttaa oaxacalaiset perinteisen japanilaisen nigirin makuun.
Avaamalla suun voi avata myös mielen.
Seuraan liittyy ystäväni Jimmi Simpson.
Hän on tuttu Westworldin lisäksi Elämää Philadelphiassa -sarjasta.
Hänkin on tällä viikolla Oaxacassa.
Vien hänet Sabina Sabeen.
Marcelino. -Como está?
Olen Phil. Tässä on ystäväni Jimi. -Mucho gusto, Marcelino.
On ilo olla täällä, Marcelino.
Kiitos, kun tulitte. -Jännittävää.
Tervetuloa Sabina Sebeen.
Haluatte varmankin juotavaa.
Sillä välin kun odottelemme juotavaa,
voisitko mitenkään selittää minulle, mistä Westworldissa on kyse?
En tajunnut.
Yritin katsoa useamman jakson, ja olit siinä ilmiömäinen.
Jatka ihmeessä.
En ymmärtänyt, mitä siinä tapahtui.
Ymmärsitkö sinäkään?
Ei aavistustakaan.
Sain vain vuorosanat ja lausuin ne. -Toivoin, että sanoisit noin.
Marcelino tietää täsmälleen, mitä tekee.
Hän esittelee meille Gavilán Reyesin, joka on virkistävä greippicocktail,
jossa on kuivattua chililikööriä.
Salud.
Ei voi olla totta, Marcelino!
Hyvänen aika.
Hyvää. Vähän kuin tulinen Paloma.
Mahtavaa.
Paloma ja Gavilán ovat serkukset.
Serkukset? -Maussa on kerroksia.
Katso, Jimmi.
Nämä ovat Oaxacan-herkkuja.
Gracias. Tiedätkö, mitä nuo ovat?
Kuivattuja sirkkoja. Maistan jos sinäkin. -Tietenkin maistan.
Kas niin.
Oletko valmis? En tiedä, olenko minä.
Teet sen.
Osa sirkoista putosi. Kerään ne reiluuden nimissä.
Herkullista. -Eikö olekin?
En ole tehnyt tätä ennen. Oletko sinä?
Luulin, että olet vanha tekijä. -Olen syönyt muurahaisia.
Mikä niiden nimi olikaan? -Chicatanas.
Jopas jotakin! Hän ottaa lisää. -Otan kunnon keon.
Ovatko ne vain pikkusirkkoja?
Suunnilleen. Niitä on erikokoisia.
Onko isoja heinäsirkkoja? -Käyn kysymässä.
En halua niitä. Kysyin vain.
Rauhoitu, Phil.
Olet ollut täällä päivän. Mitä tuumit?
Tämä on lempikaupunkejani.
Ihmiset ovat todella ystävällisiä. -Kauanko sinä olet ollut täällä?
Kuusi vuotta. -Väri on aivan upea.
Se on kuin verta.
Missä opiskelit baarimikoksi?
Elämän varrella.
Kyse on elämän koulusta, Phil.
Ravistelen ensin vähän. -Tee ihmeessä niin.
Ei jäädä auton alle. -Kiitos. Pelastit henkeni.
Cocktailit olivat kerrassaan herkullisia.
Niistä tuli kuitenkin nälkä.
Otetaan tacot.
Lechoncito de Oro. Erikoisuutena on paahdettu possu.
Onpa hauskaa.
Pidän tuollaista ääntä ennen herkkujen syömistä.
Tiesitkö, että olin julisteen malli? -Miten kehtaat puhua itsestäsi noin?
Tässä. Chicharron.
Kuumaa ja tuoretta. -Todella kuumaa.
Mitä pidät? -Herkullista.
Tämä on tulista mutta maukasta.
Chicharron lisää aivan uuden ulottuvuuden.
Hieman rapeaa. -Mahtavaa.
Kuinka paljon 15 pesoa on?
Noin 75 senttiä.
Parhaat käyttämäni 75 senttiä. -Aamen sille.
Täydellistä possua.
Sinä senkin.
Itse olet.
Tequila on lempijuomiani.
Meksikossa ollessani opin jatkuvasti lisää mezcalista, joka on maan vanha suosikki.
Olemme nyt mezcalin alkulähteillä,
joten menemme Montelobos-tislaamoon.
Kuinka kauan mezcalia on valmistettu?
Esilatinalaisamerikkalaisten kulttuureissa alkoholia on juotu jo muinaisista ajoista.
Alkoholia on tarvittu aina.
Uusi ystäväni Diego esittelee minulle mezcalin valmistusta.
Kaikki alkaa kuulemma agave-kasvista.
Niiden annetaan kasvaa kuusi vuotta isoiksi ja mehukkaiksi.
Sitten lehdet leikataan viidakkoveitsillä.
Maasta kaivaminen on raskasta hommaa.
Näytänkö raskaan vastakohdan?
Poseeraan Instagramia varten.
Mihin jäimmekään?
En ole asiantuntija, mutta oletan, että paahtaminen alkaa tästä.
Se on kuin uunin esilämmitys.
Hiilloksen pitää olla sopivan kuuma agaven paahtamista varten.
Agaven sydämiä kutsutaan nimellä piña, koska ne muistuttavat ananaksia.
Piñat kasataan kuumien kivien päälle.
Kasa saa paahtua rauhassa mullan alla.
Tarkoitus on valmistella sokerit käymisprosessia varten.
Minua pyydettiin auttamaan piñojen heittelemisessä tuleen.
Minulla on tunnetusti isot lihakset, joten epäilemättä pystyn tähän.
Valkoinen osa pitäisi saada maata kohti.
Se vaatii siis jonkin verran taitoa,
jota minulla ei ole.
Kuin heittäisi keilapalloja liekkeihin.
Uusi yritys.
Sillä lailla.
Näin agave siis paahdetaan.
Seuraava vaihe. -Täydellistä.
Agavet murskataan viiden tai kuuden päivän paahtamisen jälkeen.
Diegon työkaveri Juan esittelee tekotavan.
Täällä on kaikenlaista huipputeknologiaa.
Täällä säilytetään kypsennettyä agavea. Rambo murskaa aikaansaadun aineksen.
Rambo.
Hän hoitaa murskaamisen. Se on Rambo la mulan työtä.
Voin tuurata häntä, jos on tarvetta.
Hän on töissä vain kaksi tuntia päivässä.
Loput ajasta hän syö kypsää agavea ja rentoutuu palenquella.
Murskaamisen seurauksena syntynyt neste laitetaan käymistilaan.
Kuplat kertovat käymisestä.
Se käy itse asiassa juuri nyt.
Se toimii. Se on elossa. -Se elää.
Ensimmäinen tislaus.
Haluatko maistaa?
Ensimmäisen tislauksen tulosta kutsutaan nimellä ordinario,
eikä se ole kovin extraordinary-o.
Mitä tuumit?
Se ei ole vielä valmista. -Olet aivan oikeassa.
Neste tislataan uudelleen.
Pieni tilkka vaatii valtavasti työtä.
Työpäivän saldo voi olla pieni tippa.
Voimakasta.
Alkoholia on paljon.
Tässä vaiheessa tislausannokset sekoitetaan halutun maun saamiseksi.
Tästä se lähtee.
Kiitos kutsusta. -Eipä kestä.
Opin tänään paljon. Lisäksi maisema on aivan upea.
Katsokaa nyt.
Taivaallista. Viihdytkö täällä? -Tämä on lempipaikkani maailmassa.
Nämä ovat taivaan portit. Tämä on taivas.
Ennen taivasta.
Mitä lopputuote maistuu?
Todella hyvää.
Mahtavaa.
Otan tämän. -Se on sinulle.
Otan sen mukaan. -Mennään.
Mennään kävelylle.
Nautitaan agaven kauneudesta.
Minua on puukotettu.
Iltani on saanut upean alun, kun suuntaan takaisin Oaxacaan.
Seuraava paikka herätti uteliaisuuteni.
Sen nimi on Levadura De Olla.
Se on tavallinen ravintola, jossa on erikoishuone nimeltä Smoke Kitchen.
Tulkaa mukaan.
Illallisseurani on tänään Ana Quintero.
Hän on itse asiassa kulttuurigastronomi ja ruokamatkaopas.
Tämä on loistava kokki Thalia Barrios.
Hän jäljittelee pikkukylänsä ruokia.
Heidän keittiössään kaikki valmistuu todella nopeasti.
He valmistavat tamaleja, jotka syömme ensin.
Sitten he alkavat valmistaa salsaa.
Oletko Oaxacasta?
En ole. Olen Méxicosta, mutta Oaxaca on mahtava paikka.
Meksikolaisena on ylpeä kulttuuristaan.
Oaxacassa kuitenkin huomaa, että ylpeyden aiheet tulevat sieltä.
Ensimmäinen ruoka.
Kauniit tamalet on kääritty tuoreisiin banaaninlehtiin.
Tamalet ovat lahjoja.
Niin ovat. -Ne on paketoitukin.
Tamalet vaihtelevat kausittain.
Kaikki tekevät ne eri tavalla.
Nämä on tehty kurpitsasta. -Ihanko totta?
Niissä on myös katkarapuja. -Onko sisällä niitäkin?
Se on myös tulista.
Tamalet olivat tavallaan pehmeitä,
mutta niissä oli myös rapeita ja todella herkullisia katkarapuja.
Jestas! Näyttääpä kauniilta.
Tätä annosta pyydän aina, kun käyn tässä ravintolassa.
Tomaattijuhla.
Tomaatteja on montaa eri lajiketta.
Kaikki maistuivat erilaisilta.
Maistetaan siis jokaista.
Tuo näyttää ja maistuu aprikoosilta.
Pitää paikkansa.
Maistan noita kahta.
Ja tätäkin.
Maistoitko tuota?
Sinä saat sen. -Minä söin jo kaksi.
Minä asun täällä. Sinun pitää syödä se.
Kokki. Magnífico.
Sitten keittoa.
Sienikeitto herättää paljon kunnioitusta.
Jos siihen uskoo tarpeeksi, se voi auttaa kipeään vatsaan,
tai parantaa masennuksen tai helpottaa alakuloisuutta.
Keitto on erittäin parantavaa. Siinä on poleota ja sieniä.
Saanko viedä ison annoksen kotiin?
Syön sitä vähän joka aamu.
Jopas jotakin.
Voi pojat.
Siinä on yrttiä nimeltä poleo, joka saa myös aikaan sen maun.
Se maistuu myös hieman mintulta.
En ole maistanut vastaavaa. Opin uutta.
Historian tunneilla pitäisi opiskella myös eri paikkojen ruokakulttuuria.
Niin pitäisi.
Ruoka kertoo enemmän ihmisistä kuin osaamme kuvitellakaan.
Se liittyy uskomuksiin ja perinteisiin.
Identiteetti rakentuu ruoan ympärille.
Pidin kaikesta kokin tekemästä ruoasta.
Hän käski maistaa vielä yhtä asiaa.
Ennen matkaa veljeni sanoi, että minulle tarjotaan iguanaa.
Mietin, pitäisikö minun maistaa.
En ole koskaan maistanut sitä.
Ajattelin, että kaikkea pitää maistaa.
Toitotanhan sitä aina katsojillenikin.
Haluatko maistaa? -Se on tuolla.
Mitä tarkoitat? -Se näkyy.
Sitten näin sen.
Aivan. Tuollahan se onkin.
Ikävä sanoa näin, mutta aivoni alkoivat etsiä tilanteesta erilaisia ulospääsyjä.
Pitääkö sitä valmistaa kauemmin?
Siinä menee hetki.
Kuinka kauan?
Puoli tuntia.
Selvä. Puolisen tuntia.
Emme voi odottaa niin pitkää aikaa. Olen pahoillani.
"Onpa kello paljon. Harmin paikka."
Se oli tekosyyni jättää maistamatta.
En uskaltanut maistaa iguanaa, vaikka se maistuukin varmaan kanalta.
Sitten hän ehdotti nopeampaa ruokalajia.
Hän ojensi minulle kulhon,
jossa oli liikkuvia koppakuoriaisia.
Tarkoitukseni ei ole loukata kulttuuria.
En halua loukata kenenkään tunteita.
En missään nimessä halua loukata ketään.
Möläytin silti kieltävän vastauksen, kun hän ojensi kulhon minulle.
Hän ymmärsi.
Hän sääli minua, gringo-parkaa.
Sí, gracias. -Gracias.
Kiitos.
Kaunista.
Videopuhelu Benille.
Poikani!
Hei, isä. Miten menee?
Hyvin. Mukava nähdä sinua.
Olet vanhassa huoneessasi. -Niin.
Siellä on äidin pilateskone. Se on vienyt sinun paikkasi.
Täällä ei ole enää edes sänkyä. Ainoastaan pilateskone.
Kamala kohtalo.
Katso, mitä minulla on.
Tämä on maailman parasta kaakaota.
Se pitää kuulemma juoda pitelemällä kuppia käsissä näin.
Vähän kuin kiittäisi maata suklaasta.
Onko Oaxacassa ollut hauskaa?
Täällä on kaunista. Tuon teidät tänne.
Oaxacalainen juusto on hyvää.
Se on mahtavaa. -Kuin narujuustoa.
Fantastista.
Kuvasimme minusta pätkän venyttämässä sitä suustani kilometrin verran.
Tiedätkö, minkä aika nyt on?
Kerronko vitsin?
Kerro vitsi isoisällesi.
Kerron vain yhden. -Tee kunniaa isoisällesi.
Mies nimeltä David on rahavaikeuksissa. Hän ei tiedä, mitä pitäisi tehdä.
Hän menee temppeliin rukoilemaan ja pyytää Jumalalta:
"Ole kiltti ja anna minun voittaa lotossa. Se ratkaisisi kaikki ongelmani."
Hän katsoo televisiosta voittonumerot eikä olekaan voittanut mitään.
Hän palaa temppeliin ja sanoo Jumalalle: "Sanoin, että tarvitsin voiton.
Siitä olisi ollut apua. Mitä tein väärin?"
Sitten taivas avautui.
Jumala astui alas ja sanoi Davidille.
"Tulisit edes vähän vastaan, David.
Sinun pitää ostaa lottokuponki."
Maxin henki on syvällä sisimmässäsi.
Koira on täällä.
Onko Murray siellä? -Hei, isä!
Hei, Lily.
Yritän parhaani. -Hei, Monica.
Koira on siellä! -Näetkö sen?
Voi poikaa!
Hän on ikävissään ja kaipaa sinua.
Onpa ihanaa.
Kukapa ei haluaisi tällaista idylliä?
Selvä, perhe.
Olipa suloista. -Miten menee?
Nähdään pian. -Missä Richard on?
Miten niin? Miksi teitä kiinnostaa? -Voiko hän sanoa hei?
Hei, Richard!
Näytätpä hyvältä.
Sinäkin näytät hyvältä, Philip.
"Sinäkin näytät hyvältä, Philip."
Äitinikin on nyt hengessä mukana.
Lopuksi kokoonnumme vielä illalliselle.
Guacamolea koko seurueelle.
Ruoan kantaja on aina tervetullut.
Mukana ovat Jorge ja hänen äitinsä Elvia,
Ana, Bethsaida, Jimmi,
Chris ja Leanne sekä suosikki-oaxackerini Omar.
Olemme Casa Oaxacan katolla aivan Santo Domingon kirkon vieressä.
Auringonlasku on mitä kaunein.
Mitä juon?
Se on mezcalini. Se on kuin martini, mutta se valmistetaan mezcalista.
Inhoat sitä.
Malja uusille ystävilleni.
Ja vanhoille ystäville.
Salud.
Sinullakin on uusi paita. -Niin on. Juhlistan oaxacalaisia.
Kokki!
Tässä on kokki Alejandro Ruiz.
En malta odottaa ruokaasi. Kertoisitko meille ruokalajeista?
Tietenkin. Tämä on minusta edustavin.
Olemme syöneet koko elämämme chapulineja, chicataneja ja agave-toukkia.
En pelkää mitään.
Tostada on sinimaissia, ja siinä on guacamolea, avokadoa ja yrttejä.
Hyönteiset eivät paremmaksi mene.
Tämä puolestaan on chile rellenoa, jossa on mahi mahi -kalaa.
En halua sanoa moleani parhaaksi,
koska paikalla on muita loistokokkeja, jotka tekevät perinteistä molea.
Meillä on kuitenkin melko hyvä resepti.
Mustaa molea kalkkunalla ja kalalla. -Aivan mahtavaa.
Hyvää ruokahalua. -Kiitos, kokki!
Hyönteisiä ei saa joka päivä.
Kas niin.
Tostada on täynnä ötököitä.
Muutama vuosi sitten se ei olisi juurikaan houkutellut minua.
Se oli herkullista.
Aivan. Kasvan vähitellen aikuiseksi.
Kiitos, Phil.
Yhdessä Preston Sturgesin elokuvassa Henry Fonda myöhästyy illalliselta.
Hän istuu vanhan naisen viereen ja kysyy, jäikö mistään paitsi.
Hän sanoo, että kala oli kuin runo.
Siltä Casa Oaxacan kala minusta maistui.
Molea on lisääkin. -Ihanko totta?
Mitä teet guacamolelle, Chris? -Syön sen.
Minusta oli hienoa kertoa teille, mitä kaikkea Oaxacassa on.
Toivottavasti palaatte tutkimaan lisää.
Ette pääse minusta eroon. Paluulle!
Jatkuvalle rakkaudelle! -Ihanasti sanottu.
Oaxaca näyttää juhlivan elämää kaikin mahdollisin tavoin.
Haluan tiivistää Oaxacan, mutta en osaa yhtä hyvin kuin Betsaida.
Oaxaca itsessään on eloisa.
Siksi tänne pitää tulla käymään.
Se pitää kokea.
Se ei ole vain osavaltio.
Se on aito ja eläväinen paikka, jonka luonne näkyy tanssissa,
väreissä, ihmisissä,
kielissä, ruoassa, musiikissa,
pyhäpäivissä, tavoissa, perinteissä ja ihan kaikessa muussakin.
Jos Meksiko olisi ruumis,
Oaxaca olisi sen sydän.
Jos ette ole käyneet Oaxacassa, jäätte paljosta paitsi.
Haluaisin sanoa Yhdysvalloille tämän.
Olemme pahuksen onnekkaita, että Meksiko on niin lähellä.
Hänen pöytäänsä istahda
Jos nälkä yllättää
Kun leipää yhdessä murtaa
Tulee vieraasta ystävä
Hän ajaa luoksenne
Hän lentää luoksenne
Hän laulaa teille
Ja tanssii teille
Hän nauraa kanssanne
Ja itkee vuoksenne
Hän pyytää vain yhtä vastapalvelusta
Joku, olkaa kilttejä
Voiko joku
Voiko joku ruokkia Philin?
Joku, ruokkikaa hänet nyt
Tekstitys: Milka-Maria Mauranen