NETFLIX-DOKUMENTTISARJA
Hatun perusteella otat kalan vakavasti.
Tämä on kuulemma parasta Suomessa.
Kyseessä on perinnekala nimeltä muikku. -Muikku?
Maistuu vielä paremmalta kuin näyttää.
Muikun pitäisi olla Suomen kansalliskala.
Mahtavaa. Kiitos. -Kiitos.
Julistan muikun Suomen kansalliskalaksi!
Juuri niin.
Maistakaa tekin.
Ottakaa. Maku on fantastinen.
Et saanut vielä. Ota tästä.
Missä olette, Matty ja Todd?
Kuin ruokkisi eläintarhan hylkeitä.
Iloinen, nälkäinen mies
Matkustaa meritse ja maitse
Hän yrittää ymmärtää
Pastan, possun, kanan ja lampaan taidetta
Hän ajaa luoksenne
Hän lentää luoksenne
Hän laulaa teille
Ja tanssii teille
Hän nauraa kanssanne
Ja itkee vuoksenne
Hän pyytää vain yhtä vastapalvelusta
Joku, olkaa kilttejä
Voiko joku
Voiko joku ruokkia Philin?
Joku, ruokkikaa hänet nyt
Harva maa voi kehuskella maailman puhtaimmilla vesillä, ilmalla -
sekä koskemattomilla metsillä.
Tämä maa kuitenkin voi.
Olen Suomessa. Tämä on ihmeellinen paikka.
Tiesittekö, että joulupukki asuu täällä?
Olen maan pääkaupungissa Helsingissä, joka on kerrassaan upea paikka.
Suomi on Ruotsin ja Venäjän välissä.
Suomi oli osa kumpaakin vuosien ajan,
joten suomalaisessa identiteetissä on myös vaikutteita molemmista maista.
Olemme kuitenkin täällä vuonna 2021, ja Suomella on aivan oma identiteettinsä.
Sen muodostavat ihmiset, jotka ovat maailman onnellisimpia,
vaikkei se aina näy heidän kasvoiltaan.
Myös ruoalla on osansa.
Mikä olisikaan parempi tapa tutustua uuteen kaupunkiin kuin torilla käyminen?
Tämä on Markus Hurskainen.
Hän vie minut Vanhaan kauppahalliin, joka avattiin yleisölle vuonna 1889.
Onpa ihanteellista.
Tämä on Helsingin vanhin kauppahalli.
Kaikki eksoottinen myytiin ennen täällä. Se on siis osa Suomen historiaa.
Markus omistaa Story Cafén, joka on aivan kauppahallin keskellä.
Kahvilan omistajan tuntemisessa kivaa on se, että kupin saa ottaa mukaan.
Hei. Olen Laura.
Hauska tavata. Onpa nätti kauppa.
Kiitoksia paljon.
Mahtava. -Vaikutat iloiselta.
Niinpä!
Juustonaisesta on pakko pitää.
En tiennyt, miltä minusta tuntui, kun hän käski kastamaan juuston kahviin.
Kahvia juuston kera? -Juuri niin. Kasva se kahvikuppiin.
Tämä on uutta.
Tämä tuskin jää viimeiseksi kerraksi.
Siinä on paljon proteiinia ja vain vähän rasvaa ja suolaa. Syömme sitä joka päivä.
Kuka tämä keksi? -En tiedä. Ehkä joulupukki.
Ehkä.
Maista sitä. -Tuntuu oudolta, mutta…
Pidätkö siitä?
Pidän. Maistan uudestaan.
Tämän takia matkustellaan. Juustoa kahvin kanssa.
Seuraava muistuttaa grillattua juustoa, mutta potkii persuksille ihan eri tavalla.
Lupaan sen.
Hän on väkivaltainen juustoihmiseksi. -Olen ylpeä juustostani.
Grillattu kotijuustoni saa kyytiä.
Minähän sanoin.
Potkit persuksille oikein kunnolla. -Minulla on hyvä päivä.
Savulohta.
Se on mahtavaa.
Ensimmäisenä päivänä löysin Zabar'sin vastineen.
Kauanko olet tehnyt tätä?
Kaksikymmentäyksi vuotta. -Niin vähän?
Kala näyttää kauniilta. -Kiitos.
Kippis. -Hyvää ruokahalua.
Otan puolisen kiloa ohuita siivuja.
Pidät ilmeisesti deliherkuista. Olet siis aivan oikeassa paikassa.
Lisää deliherkkuja! Näen lihaa, jota en ole aiemmin maistanut.
Tämä on kylmäsavustettua poronlihaa.
Jännittää. En ole maistanut poroa.
Ensimmäinen poro?
Voimakkaasti savustettu mutta... -Ei rasvaa.
Se muistuttaa italialaista bresaolaa.
Totta. -Aivan mahtavaa.
Tähän asti olen pitänyt porosta.
Maistan aivan uudenlaisia makuja. Kuivatun poron lisäksi poromoussea.
Ei poroja ja hirveä? Poromoussea. -Kylmäsavustettua.
Vielä pitäisi maistaa yhtä. -Sehän sopii.
Tämä on karhunlihaa.
Kuivattua karhunlihaa?
Missä oikein olen?
Taas maistan jotain uutta.
En enää pelkää maistaa tätä, koska kaikki on ollut tähän asti hyvää.
Karhua. -Kiva koostumus.
Ei tunnu niin syylliseltä syödä karhua, koska se söisi minut.
Sauna on tuttu sana Amerikassa. Suomessa se lausutaan toisin.
Sauna on täällä iso osa arkea, ja sellainen on lähes kaikissa kodeissa.
Joskus saunasta ja ruoasta haluaa nauttia jossain erikoisemmassa paikassa.
Silloin kannattaa käydä Löylyssä.
Onko tuo sinun koirasi? -On. Sen nimi on Taiga.
Paikan omistaa Jasper Pääkkönen.
Hän on sekä yrittäjä että Suomen kuuluisin näyttelijä.
Hän on työskennellyt Spike Leen kanssa.
Kotonaan Helsingissä hän vastaa ihmisten toiveisiin.
Olen nähnyt paikasta YouTube-videoita,
joissa käydään saunassa ja hypätään sitten ulkona veteen.
En aio tehdä niin.
Kokeilin sitä kerran Irlannin rannikolla,
ja vesi oli todella kylmää. Se taitaa olla täällä vielä kylmempää.
Vesi tosiaan on kylmempää, mutta nyt olet sentään Suomessa.
Täällä ollessa pitää käydä saunassa ja hypätä Itämereen.
Leikataan tuo pätkä.
Hän on oikeassa.
Tuo pätkä leikataan, koska en halua katsojien pettyvän.
Vaihdetaan äkkiä aihetta.
Jasperin lohikeiton resepti on melkein yhtä kuuluisa kuin hän itse.
Tämä on luultavasti perinteisintä suomalaista kotiruokaa.
Lohikeiton salaisuus on se, että siinä ei käytetä lohta.
Valmistamme sen ympäristöystävällisesti emmekä siksi käytä lohta.
Näyttää samalta.
Totta. Se on kuitenkin kirjolohta, joka on loistava korvike lohelle.
Maku on aivan ilmiömäinen.
Tämä on suomalaista lohturuokaa.
Vanhempani kertoivat, että kun olin alle kaksivuotias,
he veivät minut järvelle kalastamaan.
Sain ahvenen madolla ja koukulla.
Innostuin kalastamisesta niin,
että kalastin vessassa ja tiskialtaassa.
Saitko mitään?
Kalastin pihan pienessä lätäkössäkin.
Minulle sanottiin, etten saisi mitään. En välittänyt. Kyse ei ollut kalaonnesta.
Kalastaminen kiehtoi minua kokemuksena.
Aivan. Luonnossa tuntee olonsa kotoisaksi. Siellä olemisesta pitää nauttia.
Vaikkei saisikaan mitään.
Pitää olla aktiivinen. -Ihan kuin olisin kuvaillut uraani.
Miksi kalanviljely on niin huono asia?
Äkkiseltään voi tulla ajatelleeksi, että juuri viljely on kestävä tapa.
Viljelty lohi on ekologinen katastrofi.
Joka vuosi viljelyn aikana 50 miljoonaa täysikasvuista lohta kuolee.
Samoin 80 miljoonaa nuorta lohta. -Miksi?
Pienessä altaassa saattaa uiskennella satoja tuhansia lohia.
Altaat ovat kasvualusta taudeille.
Pinnan alla kytevää ongelmaa ei huomata.
Kirjaimellisesti. -Aivan.
En tiennyt tuota.
Kalaa voi viljellä myös kestävästi, joten kaikki viljely ei ole pahasta.
Merilohen viljely on kuitenkin katastrofi.
En kuvitellut Jasperia ilonpilaajaksi.
Jestas sentään! Näyttääpä hyvältä.' -Se on poropihvi.
Söin eilen torilla kuivattua poroa.
Se oli mahtavaa.
Olen lukenut, että poro on terveellistä.
Terveellisempää kuin naudanliha.
Aivan. En syö naudanlihaa. -Etkö koskaan?
En syö kanaa, possua tai naudanlihaa, mutta porosta pidän kovasti.
Pihvi on kerrassaan herkullinen.
Se on todella maukasta ja mureaa.
Aivan mahtavaa.
Varttuvatko lapset täälläkin uskoen, että joulupukki on olemassa?
Arvaat kai, mitä ajan takaa.
Uskoisin niin.
En käynyt Jasperin saunassa, mutta lopulta suostuin kokeilemaan.
Ulkona on kylmä.
Täällä on lämmin.
Niin on. -Mukavaa.
Pidän lämmöstä.
Haluatteko nähdä minut paidatta useammin kuin kerran jaksossa?
Löylystä kanssani nauttii Kenneth Nars.
Hän loi World of Mouth -sovelluksen,
joka antaa suosituksia ruokapaikoista ympäri maailmaa.
Ihan minun juttuni.
Arvaa, mitä saunomiskisoissa tapahtui kymmenen vuotta sitten.
Kilpaillaanko siitäkin, kuka kestää parhaiten kuumuutta?
Mitä tapahtui? -Finaalissa oli suomalainen ja venäläinen.
Heidät kannettiin ulos. Suomalainen pyörtyi ja venäläinen kuoli.
Tosijuttu.
Kuulostaa typerimmältä lajilta koskaan.
Siitä olen kyllä samaa mieltä.
Tämän pitäisi olla vain mukavaa.
Tässä kohtaa kuumuus tuntuu.
Se tuntuu jo.
Odottakaa hetkinen.
Linssit menevät tietenkin huuruun.
Olemmehan saunassa.
Jumalat armahtivat minua tänään.
Lämpö ei noussut liiaksi kameroiden takia.
Jos saunassa on liian kuuma, huuruisilla linsseillä ei voi kuvata.
Autanko?
Kenneth halusi näyttää minulle jotain, jota kutsutaan saunamakkaraksi.
Ei vitsejä.
Ei ainuttakaan.
Kappas!
Esittelen makkaran.
Niinpä näkyy. Se on saunamakkara.
Onneksi se ei ollut mitään muuta.
Se kääritään tällä tavalla.
Se laitetaan liekkeihin.
Voi pojat.
Luulin, että se paistuisi saunanlämmössä ja marinoituisi meidän hiessämme.
Tuli melkein huono olo. Tämä vaikuttaa kuitenkin kivalta.
Makkaroiden ollessa saunassa Kenneth tarjoilee välipalaa.
Jestas. Tämä on hienon kattaus, jonka olen koskaan nähnyt saunassa.
Voin kuvitella.
Näyttää kananmunasalaatilta.
Se on oikein kunnon kanamunasalaatti. Siinä on pilkottua kananmunaa ja voita.
Kumpi on parempaa? Pidätkö kananmunasalaatista vai -voista?
Majoneesista vai voista?
Tämä on kermaista ja herkullisempaa.
Niin varmasti.
Anteeksi, majoneesi.
Jopas jotakin.
Tämä on todella kuumaa.
Ota haarukka. -Hyvä ajatus.
Luulin, että kuumassa huoneessa -
istuminen ei olisi kovin mukavaa, mutta aloin ymmärtää sen viehätyksen.
Täällä on mukavaa kahdestaan.
Ja meitä on täällä neljä, jos lasketaan heidät jättikameroineen.
Saunassa oli lämmin.
Tämä taitaa riittää minulle. Astun pieneksi hetkeksi ulos.
Odotan täällä. -Vilvoittelen hetkisen.
Tulen ihan pian takaisin.
Nähdään pian.
Unohdin mainita, että sauna on veneessä.
Ulkona on kylmä.
Mitä kuuluu?
Hyvää. Miten menee?
Kim Mikkola on suomalainen kokki.
Hän oli ennen töissä Nomassa, joka on maailman paras ravintola.
Missä hän on nyt?
Nomassa sanoin kaikille, että haluan perustaa kanapaikan.
Sitä pidettiin hyvänä vitsinä.
Viime vuonna kävi kuitenkin niin, että ravintolat suljettiin.
Päätin kokeilla.
Halusimme myydä jotakin halvalla.
Ajat ovat olleet taloudellisesti hankalia. -Niin tietenkin.
Myyn pakusta siis vain kanahampurilaisia.
On hienoa, kun joku alaa opiskellut ja kokenut päättää valmistaa lohturuokaa.
Oletko valmis maistamaan? -Olen.
Tämä on kuin Nashvillen tulisen kanan ja korealaisen paistetun kanan sekoitus.
Kaikki ainesosat ovat Suomesta. Myymme näitä viidellä eurolla.
Uskomatonta. -Helsingissä hinta ei alemmaksi mene.
Mitä oikein laitat päälle? -En voi kertoa.
Selvä. Kastike on siis salainen.
Tuhma kastike valuu kaikkialle.
Tuhma kastike! Huomaan heti, että sämpylä tuntuu todella pehmeältä.
Jestas.
Se muistuttaa perunasämpylää.
Se höyrytetään paahtamisen sijaan.
Kuka on innoissaan?
Onko hyvää?
Ei voi olla totta!
Kiva kuulla.
Eräs vanha ystäväni Chicagosta opetti minut seisomaan näin.
Kanahamppari ansaitsee Michelin-tähden.
Paku on lisäksi joen rannalla!
Luulisi, että parhaita kanahamppareita myyvä pakettiauto olisi tarpeeksi,
mutta hän meni askeleen pidemmälle.
Hän perusti toisen yrityksen nimeltä Koti, joka toimittaa herkkuaterioita kotiovelle.
Ateriat maksavat sielläkin viisi euroa.
Hän on selvästi valinnut numeronsa.
Ruokavaihtoehdot ovat yksinkertaisia.
Tämä on paistettu Wallenbergin pihvi. joka on tehty hauesta ja leivänmuruista.
Kaikkien pitäisi saada herkullista ruokaa.
On hienoa, että hän ajattelee niitä,
joilla ei ole varaa syödä Nomassa tai muissakaan hienoissa ravintoloissa.
Tämä on heille.
Ja tänään minulle.
Ne höyryävät. Mahtavaa.
Se on lohturuokaa ja suomalaista sielunruokaa.
Tämä voisi maksaa paljon enemmän. -Se maksaa silti viisi euroa.
Tarjous kelpaa aina.
Kiva kuulla.
Näin hyvä ruoka ansaitsee näköalan.
Pidän tyylistäsi.
Syön loput laiturilla. -Se sopii.
Onpa idyllinen paikka.
Eikö olekin? Näkymä on Helsingin paras.
Maistuuko 30 sentin peruna?
Ei kiitos.
Tarvitset rasvaa Kalifornian talveen.
Niin. Lämpötila laskee jopa 15 asteeseen.
Tämä on todella herkullista.
On ilo näyttää kaikille, mitä teet.
Haluan sanoa René Redzepille, että ihmisistä kannattaisi pitää kiinni.
Hän soittaa minulle.
Voi ei.
Lähellä keskustaa on Sibelius-puisto. Siellä on valtava teräsveistos,
joka on omistettu Jean Sibeliukselle, maan tunnetuimmalle säveltäjälle.
Jokainen voi tehdä itse musiikkia yli 600 ontolla putkella.
Taidan olla jumissa.
Lähden kalaan asiantuntijan kanssa.
Tämä on Antti Zetterberg.
Hän on tunnetun suomalaisen kalastuslehden päätoimittaja.
Hän osaa asiansa.
Hyppään hänen moottoriveneeseensä.
Vesillä voi tulla melkoisen kylmä, joten Richard keksi minulle asun.
Olen Phil.
Hei. Hauska tavata.
Olen valmis tehtävääni. -Hyppää kyytiin.
Antti vie minut saarelle, joka on yksi Helsingin julkisista puistoista.
Sen nimi on Käärmesaari.
En halua tietää, mistä se on saanut nimensä.
Kuinka lujaa tällä pääsee?
Mahtavaa! Selvisin hengissä!
Heitetään virveliä rannalta.
Näkymä on upea.
Se siis vedetään taakse. -Kahdella kädellä.
Kahdella kädellä? Selvä.
Olen kalastaja!
Heitän tuonne.
Ja nyt päästän irti.
Minne se meni?
Jokin taisi napata kiinni!
Se on kivi! -Se taitaa olla mutaa.
Montako kalaa sain? En yhtään!
Onneksi Antti oli saanut jo monta.
Miksi? Koska hän on kalastaja.
Evä on esillä. -Se on kiukkuinen. Ymmärrän.
Minäkin olisin, jos joutuisin lounaaksi.
Kalan kuolemaa ei tarvitse näyttää.
En halua katsoa tätä.
Jos haluatte kuulla, tältä se kuulosti.
Vaimoni tekee minulle noin, ennen kuin menemme nukkumaan.
Hän ei halua ongelmia.
Mökki ja polttopuut ovat ilmaisia, sillä hallitus kattaa kustannukset.
Hallitus maksaa harrastukset. Mahtavaa.
Luulin, että hän olisi kuin Bear Grylls ja söisimme kalan käsin kuin eläimet.
Ei. Hän on kokki.
Hän teki kaloista fileitä ja asetteli ne setripuualustalle.
Ennen vanhaan ei oikeastaan ollut…
Ei grilliä. -Ei niin.
Teemme tämän vanhanaikaisesti.
Eikä tässä vielä kaikki. Hän oli kerännyt metsästä kantarelleja.
Isäni olisi ollut innoissaan. Hän sanoi niitä saksaksi pfifferlingeiksi.
Pfifferlinget olivat hänen herkkuaan.
Hän piti niistä jopa niin paljon, että halusi niitä syntymäpäivänään.
Löysitkö nämä täältä?
Naapurisaarelta.
Onko saarella ollenkaan myrkkysieniä?
Myrkkysieniäkin on, mutta sienet pitää tuntea hyvin.
Tunnetko sinä?
En oikeastaan. Minä vain…
Sienten kanssa pitää olla varovainen.
Tervetuloa viimeiselle aterialleni.
Hän pilkkoi sienet ja paistoi ne kermassa ja voissa.
Päällä oli persiljaa, ja annos oli kuin hienossa ravintolassa.
Isäsi piti sienistä kovasti, joten annan sinulle enemmän sieniä.
Kiitos.
Jestas. Tämä tuoreempaa ei olekaan.
Saati sitten herkullisempaa.
Sienet ja kala sopivat loistavasti yhteen. -Toden totta.
Jos tarvitset lisää suolaa…
Minun on pakko sanoa, että maustoit tämän täydellisesti.
Sienikastike on maailmanluokkaa.
Sekä kala että sinä olette maailmanluokkaa, Antti.
Onpa mukava kuulla.
Asun nyt täällä.
Antin kanssa.
Oletko melonut ennen?
Olenko melonut? -Niin.
Olen. Entä sinä?
Olen! Mennäänkö tuohon suuntaan?
Minulle käy kaikki.
Sara La Fountain on suomalainen televisiopersoona ja kuuluisa kokki.
Hän suostui tapaamaan minut ihastuttavassa Café Regattassa.
Ravintolaan mennään näin.
Tässä voi olla liukasta. Älä kaadu.
Edetään hitaasti.
Kiitos. -Eipä kestä.
Olipa ihana matka.
Niinpä! Maistuisiko sinulle kahvi?
Haetaan kahvit ja leivokset.
Siellä saattaa olla kaakaotakin.
Sen päällä ei ehkä ole vaahtokarkkeja. -Eikö? Laitan paikan säpäleiksi.
Onpa mahtavaa. -Eikö vain?
Täällä ei tunnu Suomelta.
Tämä on siis voisilmä.
Pidän voisilmäpullasta kovasti.
Sen keskellä on sokeria ja voita. -Voi oikein pursuaa ulos.
Niinpä. -Mahtavaa.
Ota voisilmä. -Ei.
Sinun pitää ottaa se. Se on paras osa.
Tämän takia pidän Sarasta.
Tämäkö? -Niin.
Jestas. Se on todella hyvää.
Kerro itsestäsi kaikki.
Onko totta, että vanhempasi tapasivat Lake Placidin olympialaisissa vuonna 1980?
Äitini matkusti Suomesta järjestämään talviolympialaisia.
Isälläni oli ravintola.
Ruokainnostus tulee isältäni. -Sinulla on ruokaohjelma!
Olen tehnyt ruokaohjelmia 15 vuotta.
Suomessa saan inspiraatiota luonnosta.
Se ympäröi meitä kaikkialla. -Se on osa kaupunkia.
Tämä on kaupunkia. -Niin onkin.
Olemme kaupungissa.
Kymmenessä minuutissa pääsee metsään etsimään syötävää.
Kesäisin tykkään ajaa vesiskootterilla.
Hakisin sinut vesiskootterilla.
Kiertäisimme koko kaupungin ja menisimme drinkeille.
Olet sekoittanut minut nuorempaan mieheen.
Oletko asunut täällä aina? -En.
Olen asunut New Yorkissa ja Suomessa.
Pidän kyllä kovasti Suomesta. Maa on minulle hyvin rakas.
Missä olet enemmän? -Pidän New Yorkista. Central Park…
Se on suosikkini. -Minunkin.
Saat minut liikuttumaan.
Sieltä tuskin löytyy syötävää. -Aivan.
Sieltä ei löydä mitään. -Huono ajatus.
Syötävästä puheen ollen.
Luulisi, että metsää pitäisi etsiä kaupungin ulkopuolelta,
mutta se onkin tien varressa.
Olet varmaankin Sami. -Olen.
Sami Tallberg on mahtava kokki ja etsii raaka-aineensa metsästä.
Tapaan hänet tänään metsässä.
Maastokuosia. Oletko myös metsästäjä?
En metsästä. Olen kokki ja kerään ainekset luonnosta.
Et silti halua sienten näkevän sinua.
Vitsailin vain. -En ole ennen ajatellut tuota!
Oletko ennen etsinyt ruokaa? -Olen etsinyt tarjouksia marketeista.
Suorastaan metsästän niitä.
Ruoan etsiminen on syvemmällä tasolla periaatteessa lähinnä syömistä.
Nämä ovat kaikki herkullisia.
Löysit siis kaiken täältä. -Juuri niin.
Pidätkö valkosipulista ja sinapista? -Pidän!
Pidämme siis molemmat niistä. Tämä maistuu niiltä kummaltakin.
Maistetaan.
Millaista sinappia Suomessa on?
Ei niin ihastuttavaa kuin kuvittelin.
Pidätkö sienistä? -Valtavasti.
Etsitään sitten niitä.
Tämä on hapero.
Ne ovat syötäviä. -Niinkö?
Ne ovat kauniin punaisia.
Niiden väri muistuttaa punaviinistä.
Tämä on vaaleaorakas.
Katsotaan ensin, onko siinä matoja.
Kahtia leikkaamalla varmistetaan, että mikään muu ei ole syönyt sitä.
Haluaisin laittaa ruudulle huomautuksen.
Älkää tehkö tätä ilman Sami Tallbergiä -
tai jotakuta muuta henkilöä, joka on ruuan etsimisen asiantuntija.
Jos valitsee väärän sienen, voi kuolla.
Avaamme ensi viikolla uuden ravintolan.
Testaan reseptejä. Voisitko maistaa sienikeittoani?
Mielelläni. Olen koekaniinisi. -Hyvä.
Luotan sinuun. Maistan mitä vain.
Keittoon tulee lisukkeitakin. -Helppo nakki.
Hän keräsi kauniita sieniä ja puhdisti ne asianmukaisella työkalulla.
Hän tarkasti sienet halkaisemalla ja alkoi pilkkoa niitä kulhoon.
Hän on erittäin nerokas kokki, joten hän lisäsi keittoon kaakaonibsejä.
En olisi keksinyt sitä.
Tämä näyttää vähän mullalta.
Hän oli tehnyt valmiiksi sienikeittoa, jonka hän kaatoi tuoreiden sienten päälle.
Lisäsin tähän myös reilusti lääkesieniä.
Lääkesieniä? -Niin. Pakuri- ja lakkakääpää.
Miten minun käy?
Katsotaan 45 minuutin päästä.
Annoksen voisi itse asiassa viimeisellä lisäämällä siihen suolaheinää.
Poimitko sen tuosta?
Sattuiko se vain olemaan siinä?
Silmä harjaantuu syötävän etsimisessä.
Minusta ne näyttivät rikkaruohoilta.
Sitten hän poimi niitä maasta ja laittoi ne keittooni.
Ole hyvä.
Seitsemän sienilajin keitto, jossa on villiyrttejä ja kaakaonibsejä.
Uskomatonta. Haluan sitä keittoa.
Saisiko sitä tölkeissä?
Voinko viedä sitä kotiin?
Lähettäisitkö sitä tölkeissä, Sami?
Tulen takuulla ravintolaasi syömään.
Voisit vain laittaa tuoleja tänne.
Samaan aikaan Suomessa tapahtuu.
Michelin-tähdet julkistettiin hiljattain.
Suomen ainoa Michelin-tähden saanut ravintola on nimeltään Finnjävel.
Kokki on nimeltään Tommi Tuominen.
Hän päätti tehdä kaikkien vihaamista kouluruoista uusia herkullisia versioita.
Juttelin lokaatiovastaavamme Satun kanssa, kun olimme astumassa sisään.
Hänen mukaansa suomalaiset eivät ajattele ruokakulttuuriaan käydessään syömässä.
Asia on juuri niin. Siksi perustimme ravintolan.
Tarjoilen sinulle ruokalajin, joka on yksi inhotuimmista kouluruoista.
Hienoa. Pidän siitä, mitä inhotaan.
Satu innostui kuullessaan uutiset ja sanoi, että haluaa käydä täällä.
Kutsuin siis Sadun seurakseni.
Tarvitsen suomalaista kouluruokaa syöneen, joka osaa maistaa eron.
Alkajaisiksi tarjoilen uudenlaisen version perinteisestä suomalaisesta hernekeitosta.
Satu varmasti tietää, että hernekeitto on yksi tavallisimmista ruoista.
Todella tavallinen. -Amerikassakin sitä saa kuppiloissa.
Näyttääpä upealta.
Maista ensin. -Saan kunnian.
Sano, onko se hyvää. -Tee niin.
Maistuuko paremmalta? -Tämä on kuin toisesta maailmasta.
Toisesta maailmasta.
Lusikoi keskeltä asti. Ainesosat ovat suunnilleen samat.
Siinä on savustettua possua, sinappia sekä béchamel- ja kinkkukastiketta.
Seuraava ruokalaji on vielä vanhempi.
Tämä on juuriselleri. En tilaisi sitä ulkonäön perusteella.
Se ei varsinaisesti näytä seksikkäältä.
Se näyttää lautasella olevalta murikalta.
Sisältä se on kuitenkin mureaa, herkullista, mehukasta ja pähkinäistä.
Se syödään puolukkahillon ja voin kanssa.
Kutsuisin tätä juuresten aateliksi.
Paljon makua. -Lisäksi se on yksinkertaista.
Sen voisi kuvitella maistuvan perunalta tai kukkakaalilta, mutta niin ei ole.
Se on parempaa. -Maku on intensiivisempi.
Huomattavasti. Pidän tästä.
Olipa hyvää. -Loistavaa.
Kerro nimestä. Miten se lausutaan? -Finnjävel.
"Fin-yay-vel"?
Se tarkoittaa suomalaista paholaista. -Se oli siis halventava nimitys.
Sillä oli ikävä sävy vuosikymmenten ajan.
Halusimme ottaa sen ruotsalaisilta ja kääntää sen omaksi vahvuudeksemme.
Siitäs saitte, ruotsalaiset.
Jatketaan.
Olipa hyvää. -Niinpä.
Tämä on versio sellaisesta kouluruoasta, josta puhuinkin aiemmin.
Tämä on tillilihaa. Se lienee tuttua.
Se oli kamalinta kouluruokaa. -Tillilihaa.
Se oli jopa niin pahaa, että se äänestettiin pois kouluista.
Yleensä siinä oli kastiketta ja vasikkaa, mutta liha saattoi olla ihan mitä vain.
Se oli toisinaan koostumukseltaan venyvää ja pitkää nauhaa.
Kuulostaa kotitaloltani. -Ja sitten…
Näetkö tästä painajaisia?
Hyvää ruokahalua sitten vain.
Matkusta takaisin… -Olen koe-eläin.
Palaa lapsuuteen, jota et halua muistaa.
Lapsuuden traumat tekevät paluun
Minulla ei ole traumaa. Vedän täysillä.
Tämä näyttää aivan mahtavalta.
Satu!
Pidä puoliasi. -Joudumme taistelemaan tästä.
Pistä vastaan.
Finnjävel.
Jos tämä olisi ollut kouluruokani, olisin ollut paljon parempi oppilas.
Mitä pidit ateriasta, Satu?
Se oli mahtava.
Näet lapsuutesi uudessa valossa. -Se paransi kaikki traumani.
Hienoa. Se on ruoan taikaa.
Richard. -Niin?
Et saa mitään.
Säälin sinua, Richard.
Kiitos.
Saatte sanoa ohjelman kestolauseen.
Haluatteko sanoa sen? -Haluamme.
Richard-parka.
Musiikkia korvilleni.
Nyt teemme jotain, mitä ohjelmassa ei ole aiemmin tehty.
Tapaamme maailmanjohtajan.
Suomen pääministeri suostui lähtemään kanssani kahville -
yhdelle sadoista saarista, jotka ympäröivät Helsinkiä.
Saaren nimi on Lonna. Tapasimme siellä sijaitsevassa kahvilassa.
Pääministeri!
Onpa hauska tavata. -Samat sanat.
Mitä kuuluu? -Kiitos hyvää.
On kunnia olla kanssasi tänään.
Tämä on Sanna Marin.
Ennen tätä hän oli liikenneministeri.
Hän on 35-vuotias ja yksi maailman nuorimmista johtajista.
Mukavaa, kun tulit. -Ilo on minun.
Tämä on todella kaunis saari. Teillä on kaunis maa ja pääkaupunki.
Totta. -Tunnetko kaikki saaret?
En kaikkia, mutta olen käynyt täällä. Täällä on itse asiassa loistava sauna.
Niinkö? -Sauna on auki iltaisin.
Niitä on kaikkialla. -Totta.
Olin saunassa veneessä.
Uitko? -En. En sentään ole hullu.
Vielä ei ole kylmä. -Hyppäisitkö muka nyt veteen?
En nyt, koska teemme ohjelmaa. -Ohjelmaa pitää muuttaa.
Suomen pääministeri hyppää veteen.
Olen turisti ja pidän kovasti näkemästäni.
Ilma ja vesi on täällä todella puhdasta.
Kaikki ovat Suomessa iloisia.
Olette kuulemma maailman onnellisimpia.
Onko se totta?
Emme tietenkään ole aina iloisia.
Meillä on kuitenkin maassamme hyvä ja turvallinen yhteiskunta.
Kaikilla on samat mahdollisuudet.
Sosiaali- ja terveyspalvelut ovat hyvät.
Siksi olemme maailman onnellisimpia.
Kyse on syvemmästä onnellisuudesta. -Aivan.
Tiedän, että ympäristö on sinulle tärkeä.
Luonnon monimuotoisuuden katoaminen ja ilmastomuutos ovat suuria haasteita.
Haluamme olla maailman ensimmäinen ilmastoneutraali hyvinvointiyhteiskunta.
Tavoitteemme on olla ilmastoneutraali maa vuoteen 2035 mennessä.
Mahtavaa. -Se on pian.
Tärkeintä on itse asiassa se, että kyseessä ei ole hallituksen projekti.
Se ei ole poliitikoiden projekti.
Kyseessä on koko yhteiskunnan projekti.
Jos emme pysty muutokseen, millään muulla ei ole väliä.
Jos asia riippuisi minusta, nuoria ihmisiä olisi enemmän valtaapitävien joukossa.
Anteeksi. Puhuin paljon.
Sehän on hyvä asia. -Mukava kuulla.
Onneksi minä en puhu.
Jos pääsee pääministerin seuraan, hänen pitää antaa puhua.
Onko sinulla perhettä? -Aviomies ja pieni lapsi.
Kuinka vanha lapsesi on? -Hän on kolme- ja puolivuotias.
Mahtavaa.
Olet kuulemma leipuri.
Mitä? -Yliopistoaikoinasi.
Olin töissä leipomossa yhden kesän.
Olin silloin 15-vuotias. En ole leipuri.
Siksikö halusit tavata minut? -Juuri niin!
Luulin, että hän tekisi keksejä.
Nyt törsätään.
Menemme Suomen kansallisravintolaan, joka sijaitsee myös Helsingissä.
Se on nimeltään Savoy. Se on ollut avoinna vuodesta 1937.
Kenneth vie minut tapaamaan kokki Helena Puolakkaa.
Hänellä on suunnitelmia varallemme.
Maistamme vorschmackia.
Vorschmack on Savoyn ruoista perinteisin.
Se on lämpimänä tarjoiltava silliruoka, jossa on enimmäkseen lihaa.
Kuulostaa jiddišiläiseltä. -Niin se onkin.
Se tarkoittaa alkupalaa.
Aivan. Kun aloitin täällä, vakioasiakkaat kyselivät sen perään.
Vorschmackin piti pysyä ruokalistalla ja juuri sellaisena kuin on aina ollutkin.
Se on Savoyn historiaa.
Savoyn alkuperäinen vorschmack-resepti on peräisin marsalkka Mannerheimiltä,
joka on tärkeä osa Suomen historiaa.
Hän oli korkea-arvoinen sotilasjohtaja ja myöhemmin Suomen presidentti.
Kun sellainen mies pyytää valmistamaan lempiruokaansa vorschmackia,
pitää totella.
Keksin valmistaa vorschmack-pelmeenejä.
Se on hienostuneempi tapa tarjoilla sitä.
Perinneruoka on pelmeenien sisässä.
Kyse on esillepanosta.
Näyttääpä hienostuneelta.
Hyvää ruokahalua. -Onpa kaunista.
Mitä mieltä olet? -Tämä on uskomatonta.
Maistoin ensimmäisenä silakan.
Etikkainen ja suolainen höyste sekoittui haudutetun pihvin makuun.
Minulla on vesi kielelläni nytkin, kun muistelen annosta teille ääneen.
Maku on todella erityinen.
Totta. Minusta on mielenkiintoista, kuinka sillin maistaa välittömästi.
Se sekoittuu lihan pehmeyteen.
Kuin useampi ateria yhdessä suupalassa.
Melkoista, Kenneth. -Pilkottua silliä.
Mahtavaa ja yksinkertaista.
Esillepanosi on todella hienostunut.
Olen tyytyväinen, jos tekin olette.
Kiitos, kokki. -Kiitos.
Voimmeko mennä Mannerheimin vakiopöytään?
Onpa kaunis ravintola. Upea näköala.
Tuossa on marsalkan kuva.
Ja hänen puhelimensa. -Ihanko totta?
Kappas. Se soi.
Haloo? Mannerheim.
Ei. Syön nyt vorschmackia.
Odottakoot.
Videopuhelu Bradille.
Siinä hän on!
Kappas! -Mitä kuuluu?
Komistus!
Miltä näyttää? -Kiva peruukki.
Parempi? Kiva nähdä. Missä olet?
Helsingissä.
Eikö se ole se paikka, jossa vampyyrit… -Ei ole.
Eivätkö vampyyrit tule sieltä?
Sekoitat sen leffojen Van Helsingiin.
Helsinki on Suomessa.
Olen kuullut siitä paljon hyvää.
Kukaan ei näytä sinulta.
Olet kolmas, joka sanoo noin tänään.
Tai minulta. Pitää paikkansa.
Niin. Näytämme ikälopuilta.
Jotkut täällä… Tapasin tyypin, joka oli todella kohtelias ja mukava.
Hän vei minut metsään sienestämään.
Saanen huomauttaa, että niin sinut huijataan ansaan.
Sinut viedään muka sienestämään, mutta sitten alkaa tapahtua.
Sienet iskevät. -Millaista ruoka on?
Näetkö tämän? -Ovatko nuo blintzejä?
Jestas! Leivoksia?
Niin. Nämä ovat kaikki leivoksia. Kanelipullat ovat maailman parhaita.
Brad… -Onko hyvää?
Näiden takia kannatti tulla.
Soitan ohjelmassa mahtaville tyypeille ja pyydän heiltä vitsiä Maxille.
Kerrotko vitsin, josta hän olisi pitänyt?
Minähän pidin Maxista kovasti.
Hän oli isä, jonka olisin halunnut. Tapasit minun isäni. Hän oli vähän…
Minulla on kyllä vitsi Maxin kunniaksi.
Kaksi palomiestä ****** savun keskellä.
Leikataan tuo. -Haloo?
Etkö halua kuulla? -Voitko kertoa jonkin toisen?
Voin.
Kaksi ******* tappelevat ********.
Tämä taitaa olla ohi.
Henkilöstöosasto on langoilla. -Niinpä tietysti.
Olkoon. Kerron sitten tämän. -Olet mahtava.
Kerron tämän vitsin Maxille, joka oli Philin mahtava isä.
Kolme juutalaisnaista istuu puistossa.
He puhuvat siitä, kuinka kunkin poika on paras.
Yksi heistä sanoo:
"Poikani on paras! Saan kukkia jokaisena sapattina!"
Toinen sanoo:
"Pakko sanoa, että minun poikani on -
kaikkein paras, koska hän soittaa minulle kolme kertaa viikossa."
Kolmas juutalaisäiti sanoo: "Minun poikanipa on kaikkein paras.
Hän käy terapiassa viidesti viikossa -
ja puhuu vain ja ainoastaan minusta."
Kuulostaa todella tutulta.
Olet rakas, Philly.
Mitä kello on siellä?
Kello on täällä kahdeksan aamulla. Los Angelesissa lienee ilta.
Kello on kymmenen. Vaimo nuokkuu jo sängyssä.
Tiedän. -Don Ricklesin haamu.
Tylsempää ei ole.
Seisooko hän vieressäsi? -Seisoo.
Phil sanoi hei.
Tule tänne sieltä!
Odota hetki.
Tule tänne.
Tule tänne. Hänellä on paljon rahaa.
Philin ansiosta sinulla on sormus.
Sano hänelle hei.
Oletpa kaunis! Tervehdys, Issy!
Eikö hän näytäkin uskomattomalta?
Mennään syömään. -Yhteys pätkii.
Hän saattaa närkästyä siitä. -En puhunut sinulle.
Olet edelleen hauska!
Shalom! -Olet rakas. Pärjäile.
Heippa. -Shalom.
Hauskat ystäväni.
Lopuksi söimme Helsingissä grilliruokaa.
B-Smokeryn toinen omistaja Karri Niinivaara lupasi suolaista ruokaa.
Tässä ovat uudet ystäväni Sara, Kenneth, Sam ja Kim.
Heidän kanssaan on ollut hauskaa.
Otatko giniä? -Otan.
Tämä on vieläpä todella hyvää giniä.
Onpa hauska nähdä. -Koittakaa nyt jo rauhoittua.
Malja uusille ystäville ja Helsingille sekä tarjoamillenne kivoille hetkille.
Kiitos.
Kiitos, kun tulit.
Kiva, että olet täällä.
Ilo on minun.
Kas niin. -Jopas jotakin.
Suolakurkkuja.
Kunnon grilliruokaa.
Katsokaa kylkiluita ja rintapalaa.
Jos en olisi helsinkiläisten seurassa,
luulisin olevani Yhdysvaltain eteläosissa.
Otammeko olutta?
Häijyä. Hän vaihtaa hyvän ginin olueen. -Yritän tehdä tästä suomalaista.
Rintapala on hyvää. Kiitos.
Kaikki on hyvää.
Pidän tuomastasi muutoksesta.
Kuvausryhmäkin on mahtava. He luovat kivan tunnelman.
Hekö? -Niin! Mahtava kuvausryhmä!
Kuvausryhmä saa aplodit vain harvoin.
Ei enää giniä Saralle.
Sitten minulle tuotiin pastramia.
Asiaa.
B-kirjain on kiva. -Leivän pintaan poltettuko?
Valitsit jo suosikkisi.
Homma menee vakavaksi. -Pitää paikkansa.
Sivumaku on tulinen.
Sinappi ja suolakurkku ovat hyviä.
Yleensä tässä olisi coleslaw'ta. Venäläinen kastike on hyvää.
Siitä pidänkin Suomessa.
Sitä ei ole tehty New Yorkin tyyliin, mutta siinä on jotain erikoista.
En odottanut tätä.
Sain maistaa kotoa tuttuja makuja.
Mitä voisin antaa takaisin?
Minulla on yksi ässä hihassani.
Jälkiruoan aika.
Tämä keksittiin New Yorkin Brooklynissä suunnilleen sata vuotta sitten.
Se on saksanjuutalaisten kananmunamaitoa.
Sitä sekoitetaan.
Ääni on kiva.
Kivennäisvettä.
Näettekö?
Se vaahtoaa.
Laittakaa… -Jopas jotakin.
Sekoittakaa ja kaatakaa.
Loistava temppu.
Suomalainen maljapuhe!
Kippis.
Kevyttä. -Vähäkalorinen pirtelö.
Niinpä! -Eikö olekin hyvää?
Tämä on minun kotoani tuttu maku.
Kiitos, kun jaoit sen. Mahtavaa.
Suomalaiset ovat kuulemma onnellisimpia, mutta eivät koskaan näytä sitä.
He eivät naura kovin helposti, ja heihin tutustuminen vie aikansa.
Se ei pitänyt paikkaansa.
Tapasin upeassa kaupungissa ihmisiä,
jotka olivat avoimia ja ystävällisiä.
He ovat ympäröivää maailmaa kohtaan huolehtivaisia ja herkkiä.
Ehkä juuri se on onnellisuuden salaisuus.
Seuraavalla vierailullasi meillä on tuote nimeltä Kimin kananmunakerma.
Haastan sinut oikeuteen! -Se voi olla totta!
Käännä tämä suomeksi, Google.
"Kiitos, Suomi.
Olit minulle lämmin ja ystävällinen.
Minulla oli hauskaa. Rakastan sinua.
Kiitos."
Kippis!
Tekstitys: Milka-Maria Mauranen