A NETFLIX DOKUMENTUMFILM-SOROZATA
Helló!
A sapkából látom, hogy komolyan veszed a halakat.
Ez a legjobb dolog Finnországban.
Hagyományos finn hal, a neve muikku.
Muikku?
Igen. Jól néz ki, de az íze még jobb.
Szerintem a muikkunak kellene a finnek nemzeti halának lenni.
- Köszönöm szépen. - Köszönjük.
A muikkut Finnország nemzeti halává nyilvánítom!
Pontosan.
Kóstoljátok meg!
Rajta! Fantasztikus.
Te még nem kaptál. Tessék!
Matty, Todd, hol vagytok?
Mint a fókaetetés az állatkertben.
Boldog, éhes ember
Ő, aki most hetedhét országon átkel
Szeretné megfejteni
Tészta, sertés Csirke, bárány mitől isteni
Ő elmegy hozzád
Elrepül hozzád
Énekel neked
Táncol neked
Ő nevet veled
És sír teérted
Egyetlen dolgot kér cserébe
Csak valaki etesse meg
Csak valaki etesse meg Philt
Etesse, ízibe
Nem sok ország dicsekedhet a világ legtisztább vizeivel,
levegőjével és érintetlen erdőivel.
Ez a hely viszont igen.
Finnországban vagyok, és csodás az egész.
Tudták, hogy a Mikulásnak hivatalos címe van itt?
Ez pedig a főváros, Helsinki, és egyszerűen gyönyörű.
Finnország Svédország és Oroszország közt fekszik,
és mindkét ország sokáig birtokolta a finn területeket.
Ezért aztán a finn identitás részben svéd, részben orosz gyökerű.
De 2021-ben, amikor itt vagyunk, a finn identitás jellegzetes és egyedi.
Az emberek formálják, akik a legboldogabbak a világon,
bár ez nem látszik mindig az arcukon.
És az ételek is formálják.
Mi mással kezdhetnénk, mint a klasszikusok megkóstolásával a piacon?
Bemutatom Markus Hurskainent.
Ő a kalauzom a régi vásárcsarnokban, amely 1889-ben nyílt meg.
Ez ideális.
Ez Helsinki legrégebbi vásárcsarnoka.
Ide futott be minden egzotikus áru,
tehát része a finn történelemnek.
Markusé a régi vásárcsarnok közepén található Story Café.
És ha ismered a kávézó tulajdonosát, magaddal viheted a poharadat.
Helló! Laura vagyok.
Nagyon örülök. Milyen gyönyörű üzlet!
- Köszönöm. - Igen.
- Csodás. - Milyen boldog!
Tudom!
Hát nem imádnivaló?
Viszont nem tudtam hova tenni,
amikor azt kérte, hogy mártogassak sajtot a kávémba.
Kávé sajttal?
Igen. Pontosan. Csak bele kell mártani.
- Sosem csináltam ilyet. - Szerintem csinálja majd még.
Sok fehérje, kevés zsír és só, ezért naponta esszük.
- Ki találta ki ezt? - Nem tudom. Talán a Mikulás.
Igen, az lehet.
Oké, lássuk! Egy kicsit…
- Rajta! - Fura, de…
Igen.
Ízlik?
- Igen. Kérek még. - Oké.
- Ezért utazol, igaz? - Igen.
A sajtos kávéért.
És a következő leginkább grillsajt,
de minden grillsajt seggét szétrúgja.
Megígérem.
- Agresszív sajtkereskedő. - Büszke vagyok a sajtomra.
Kicsinálta az otthoni grillsajtomat.
Mondtam.
- Sok segget szétrúg ma. - Tudom.
Ez az én napom.
Füstölt lazac.
Muszáj imádni.
Ez az első napom, és megtaláltam a finn Zabar'st.
Mióta csinálod ezt?
Huszonegy éve.
- Csak ennyi? - Igen.
- A termék gyönyörű. - Köszönöm.
- Egészség! - Jó étvágyat!
Tíz dekát kérnék, vékonyra szelve.
Szereted a felvágottakat, igaz?
- Igen. - Akkor jó helyen jársz.
Meg is jöttek! Néhány húsfajtát még sosem kóstoltam.
Ez itt hidegen füstölt rénszarvas.
Ideges vagyok. Ez az első rénszarvasom.
Az első?
Hűha! Erősen füstölt, de…
Zsírmentes.
Mint egy remek olasz bresaola.
- Igen, olyan. - Fantasztikus.
Eddig rénszarvasrajongó vagyok.
Teljesen új dolgokat próbálok ki. Szárított rénszarvas. Rénszarvasmousse?
- Nem külön? Rénszarvasmousse. - Hidegen füstölt.
- És van még egy szalámink. - Lássuk!
Ez itt medve.
Szárított medve?
Hova kerültem?
Ez is első alkalom lesz.
Igen.
Ettől már nem félek,
mert minden más finom volt.
Igen.
- Medve. - Könnyű.
Nincs bűntudatom. Mert ő is megenne engem.
Igen.
Amerikában így mondjuk a szaunát, Finnországban pedig így.
Fontos eleme az életstílusnak. Szinte minden otthonban ott van.
De ha különleges helyen szeretnénk szaunázni és enni,
irány a Löyly.
- Ki ez? A kutyád? - Igen. Tajga a neve.
Tajga! Szia!
Ő a tulajdonos, Jasper Pääkkönen.
Amellett, hogy vállalkozó,
ő a leghíresebb finn színész.
Sokszor dolgozott Spike Lee-vel.
Itthon azt adja az embereknek, amit akarnak.
YouTube-videókat láttam erről a helyről,
amelyeken az emberek szaunáztak, és aztán beugrottak a vízbe.
- Igen. - Na, azt nem csinálom.
Mert kipróbáltam…
Egyszer beugrottam a vízbe Írországban,
és iszonyúan hideg volt. Ez még hidegebb, igaz?
Igen, hidegebb, de Finnországban vagy, és nem lesz teljes az élmény,
ha nem szaunázol és ugrasz bele a Balti-tengerbe.
- Ezt nem vágjuk be. - De!
Teljesen igaza van.
Nem használjuk fel,
mert nem akarom, hogy a közönség csalódjon.
Gyors témaváltás.
Jaspernek van egy lazaclevesreceptje, ami majdnem olyan híres, mint ő.
Valószínűleg ez a leghagyományosabb finn házias étel.
Jasper lazaclevesének a titka az, hogy nem lazacból készül.
Próbálunk környezettudatosak lenni, ezért nem lazacból készül.
Lazacnak tűnik.
Igen. Szivárványos pisztráng, ami remekül helyettesíti a lazacot.
Ez zseniális. Istenem!
Ez az, amit mindenki szeret, finn stílusban.
A szüleim azt mesélik, hogy nem voltam még kétéves,
amikor elvittek horgászni, és fogtam pár sügért.
Annyira bejött, hogy amikor hazamentünk,
horgásztam a vécében, a mosogatóban, és…
Mit fogtál?
És…
- A tócsában az udvaron. - Igen.
Mondták, hogy ott nincs hal,
de nem érdekelt. Nem a hal kifogása volt a lényeg.
A horgászás élménye nyűgözött le.
Ez a lényeg. Összeolvadni a természettel, igaz?
Élvezni, hogy ott vagy. Még ha nem is fogsz semmit.
- Pontosan. - A karrierem pont ilyen.
Tényleg.
Mi olyan szörnyű a halfarmokban?
Mert azt gondolnám, hogy ez lesz a fenntartható módszer.
- Igen. - Ugye?
De a tenyésztett lazac ökológiai katasztrófa.
Évente 50 millió felnőtt lazac pusztul el a halfarmokon.
- Plusz 80 millió fiatal lazac. - Miért?
Több százezer hal úszik kis helyre bezsúfolva.
Ez ideális táptalaj a betegségeknek.
És minden a mélyben történik, senki sem látja.
- Szó szerint. - Pontosan.
Fogalmam sem volt erről.
Vannak fenntartható halgazdaságok is,
szóval nem mondom, hogy mind szörnyű.
- Igen. - Az atlantilazac-farmok katasztrofálisak.
Nem tudtam, hogy Jasper ilyen negatív.
Jesszusom! Ezt nézzék!
- Rénszarvasszték. - Tegnap megkóstoltam szárítva a piacon.
Fantasztikus volt.
Mindenhol azt írják, hogy egészséges.
Sokkal jobb, mint a marha, igaz?
Igen. Nem eszem marhát.
- Soha? - Nem.
Nem eszem csirkét, sertést, marhát, de a rénszarvast imádom.
Kiváló szték.
Nagyon finom. Nagyon puha.
Hűha! Imádom.
Az itteni gyerekek is a Mikulás legendáján nőnek fel, mint nálunk?
Tudod, mire célzok?
Vannak sejtéseim.
Oké, nem akartam szaunázni, de végül rábeszéltek.
Hideg van kint.
- Igen. - Itt meleg van.
- Meleg. - Tetszik.
Szeretem a meleget.
Tényleg legyek egynél többször felső nélkül részenként?
Kenneth Nars csatlakozik hozzám.
Gasztroíró, és létrehozta a World of Mouth alkalmazást,
amely éttermeket ajánl a világ minden pontján.
Ez kell nekem!
Tudod, mi történt kb. 10 éve a szauna-világbajnokságon?
- Ilyen is létezik? - Igen.
- Ki bírja forróbban? - Igen.
- Mi lett? - A döntőben…
- Igen? - Egy finn és egy orosz volt.
Igen?
Mindkettőt úgy vitték ki. A finn elájult, az orosz meghalt.
Ez igaz.
Ez a leghülyébb sport, amiről hallottam.
Igen, így van. Egyetértek.
A sport legyen kellemes, nem?
Ilyenkor érzed a meleget.
Már érzem.
Srácok, várjatok egy kicsit! Leállunk!
Persze, mert bepárásodik. Persze.
Mert ez egy szauna.
Az istenek megkegyelmeztek nekem.
Nem melegítettük túl, mert ott voltak a kamerák,
és ha túlmelegíted, bepárásodnak a kamerák, és nem lesz semmi.
Segítsek?
Kenneth mutatni akart valamit, aminek szaunakolbász a neve.
Semmi poénkodás.
Nézd!
Íme a kolbász!
Íme a kolbász! A szaunakolbász.
Hála az égnek szó szerint értette.
Szépen betekerjük…
A tűzbe rakod.
Nahát!
Azt hittem, idekint pároljuk,
és a saját levünkkel fűszerezzük..
Kicsit hányingerem is lett, de ez így nagyon kellemes.
Igen.
Amíg szaunáztak a kolbászok, Kenneth csemegéket hozott.
Istenem! Ez a legkellemesebb bőségtál, ami szaunában láttam.
- El tudom képzelni. - Tojássalátának tűnik.
Igen, mégpedig felaprított keménytojás és vaj.
Melyik a jobb?
A tojássaláta jön be vagy a tojásos vaj?
Majonéz vagy vaj?
Ez krémesebb és finomabb.
Igen, el tudom képzelni.
Bocs, majonéz.
Ez komoly.
Forró. Nagyon forró.
- Fogj egy villát! - Jó ötlet.
Azt hittem, ülhetek a melegben,
ami nem olyan vonzó, de megláttam a szépségét.
Két embernek nagyon lakályos.
Mi meg négyen vagyunk,
ha beleszámoljuk a srácokat az óriási kamerákkal.
Szóval, meleg volt…
Kezdem érezni. Kilépek egy pillanatra, csak hogy…
- Én maradok. - Csak egy pillanatra.
Aztán jövök. Veled vagyok.
Hamarosan jössz?
Elfelejtettem mondani, hogy ez a szauna egy hajón van.
- Oké. - Nagyon hideg van kint.
Helló!
- Helló! - Hogy vagy?
Jól, és te?
Van egy finn séf, Kim Mikkola.
A Nomában dolgozott, a világ legjobb éttermében.
Mit csinál most?
A Nomában mindenkinek mondtam, hogy csirkézőt fogok nyitni.
- Igen? - Mindenki viccnek hitte.
- De amikor tavaly bezártak az éttermek… - Igen.
Gondoltam, miért ne?
Nézzük meg, hogy megy valami igazán olcsó!
- Igen. - Mert anyagilag mindenkinek nehéz volt.
Persze.
Ezért az egészet egy dologra terveztük: a csirkeburgerre.
Nagyon szeretem, ha valaki, akinek nagy a tudása,
és ért a szakmához, egy hétköznapi kedvencre koncentrál.
- Igen. Jöhet? - Igen.
Azt mondanám, a két összetevő a nashville-i csípős csirke…
- Kiváló. - És a koreai csirke.
Az összes hozzávaló finn, és egy ötösért adjuk.
Lenyűgöző.
Ez Helsinkiben a létező legalacsonyabb ár.
- Mit raksz rá? Mi ez? - Nem árulhatom el.
- Oké. Ez a titkos szósz. - Igen.
Csintalan szósz. Mindenhova csöpög.
Csintalan szósz! A buci nagyon puha.
Istenem!
- Egyfajta krumplis zsemle. - Oké.
És pirítás helyett gőzöljük.
Ki izgul?
Jó?
Ne viccelj!
Vagyis jó.
Ezt a pózt egy régi chicagói barátomtól tanultam.
Ez egy három Michelin-csillagos csirkés szendvics.
És egy furgonnál vagyok, a folyóparton!
Azt gondolnánk, hogy az ötösért árult, világbajnok csirkés szendvics elég,
de nem érte be ennyivel.
Létrehozta a Koti nevű vállalkozást,
amely finom ételeket szállít házhoz.
Itt is egy ötös minden fogás.
Kim ragaszkodik a jó számhoz.
Többféle verzió van, és nagyon egyszerű.
Ez itt a Wallenberg-szték.
Csuka, zsemlemorzsa, aztán megsütjük.
Szerintem mindenkinek járnak a finom ételek.
Hát nem csodás, hogy gondol azokra,
akiknek talán nincs pénzük a Normára
vagy a többi szuperelegáns étteremre?
Ez nekik szól.
És ma nekem is.
Nézd, még gőzölög! Nagyon jó.
Igazi közkedvelt fogás.
Hagyományos finn kaja.
Ez nem egy ötös szintjén jó.
Ez bármilyen áron jó.
Igen, de ötért adjuk.
Oké. Szeretek jól járni.
Az jó.
Az ilyen jó kaja csodás kilátást érdemel.
Tetszik a stílusod.
- Menjünk ki a kikötőbe, befejezem ott. - Jó, persze.
Nézd ezt az idilli környezetet!
Elég menő, nem? Ez a legjobb kilátás Helsinkiben.
Megkínálhatlak egy 30 centes krumplival?
Kösz, nem.
Kell a kalória a kemény kaliforniai télre, mi?
Igen, amikor 15 fokra is lemegy.
Szerintem nagyon finom,
és örülök, hogy megmutathatjuk, amit csinálsz.
Annyit mondanék, René Redzepi, próbáld megtartani az embereidet!
Na, most fel fog hívni.
Jaj, ne!
Helsinki központjában található a Sibelius Park,
amelynek masszív acélszobrát
a legnagyobb klasszikus zeneszerzőjüknek, Jean Sibeliusnak szentelték.
A több mint 600 üreges csővel mind saját zenét készíthetünk, igaz?
Azt hiszem, beragadtam.
Horgászni megyek, egy szakértővel.
Ő Antti Zetterberg,
egy híres finn horgászmagazin főszerkesztője.
Érti a dolgát.
Kivisz a motorcsónakjával,
és mivel hideg vízre megyünk,
Richard ezt adta rám.
- Helló, Phil vagyok. - Szia! Örvendek.
Készen állok.
Igen. Gyere a fedélzetre!
Antti egy szigetre visz, amely a helsinki közparkrendszer része.
Kígyó-sziget a neve.
Miért hívják Kígyó-szigetnek? Nem akarom tudni.
Milyen gyors ez a csónak?
Szuper! Túléltem!
Igen. Szóval, a partról horgászunk.
Remek. Szép ez a hely.
Igen.
Szóval, hátraviszem, így?
Igen, két kézzel.
Két kézzel? Oké.
Nézd már, horgász lettem!
Megy.
Igen.
Igen, hát, ez…
És hadd menjen!
Hova ment?
Fogtam valamit!
Igen.
- Egy sziklát! - Földet.
És hány halat fogtam? Egyet se!
Antti szerencsére többet is fogott.
Miért? Mert ő profi horgász.
- Megmutatja az uszonyát. - Mérges.
- Megértem. Én is az lennék. - Igen.
Ha belőlem lenne ebéd.
Nem kell megnézni a hal halálát.
Ezt a részt nem nézem végig.
Ha hallani akarják, így hangzott.
Vicces, a feleségem teszi ezt velem lefekvés előtt.
Nem akar gondot.
Egyébként a kunyhó, még a fa is,
mindenki számára ingyenes, és a kormány fizeti.
Fizetnek a kikapcsolódásodért. Csoda, nem?
Azt hittem, Bear Grylls-es élmény lesz, itt a hal, megesszük, mint az állatok.
Nem, Antti séf.
Kifilézi, felrakja a cédrusdeszkára, és elhelyezi a tűznél.
A régi időkben nem volt…
- Nem volt grill. - Nem.
Oké, hagyományosan csináljuk.
És ez nem minden.
Rókagombát is szedett.
Az apám imádta volna.
Ezeket a gyönyörű pfifferlingeket, németül így hívják.
Ez volt a kedvence, a pfifferling.
Annyira, hogy csak ezt kérte a szülinapjára,
ezt a gombát.
- Ezeket az erdőben szedted? - A szomszéd szigeten.
És nincsenek mérgező gombák a szigeten?
De, vannak, viszont ha ért a gombákhoz az ember…
- És te nagyon jól értesz? - Nem nagyon. Csak annyit tudok…
Tudom, hogy a gombákkal vigyázni kell.
Üdv életem utolsó étkezésén!
Igen.
Felszeli őket, kis tejszín és vaj,
és megsüti őket.
Egy kis petrezselyem, és átmentünk menő étterembe.
Mivel az apád nagy gombarajongó volt, neked többet adok.
Köszönöm.
Hűha, Antti.
Istenem! Ennél frissebb már nem lehet.
- Igen. - És finomabb sem.
És a gomba a hallal nagyon jó kombináció.
Nagyon finom.
Igen. Van még só, ha kérsz…
- Meg kell mondanom… - Igen?
Tökéletesen fűszerezted.
A gombamártásod világszínvonalú.
A halad világszínvonalú, és te is világszínvonalú vagy.
Ezt örömmel hallom. Igen.
Mostantól itt lakom.
- Anttival. - Igen.
Csónakáztál már?
- Csónakáztam-e? - Igen.
Igen. És te?
Igen! Menjünk arra?
Amerre csak akarsz. Nekem jó.
Sara La Fountain finn tévés és híres szakács,
aki a végtelenül cuki Café Regattában találkozik velem.
Nézzék meg, hogy lehet eljutni oda!
Lehet, hogy itt csúszós. Ne essünk el!
Igen. Csak finoman!
- Köszönöm. - Szívesen.
Kellemes út volt.
Igen! Szerzünk kávét?
Kávét és süteményt.
Talán van forró csoki is. Indulás!
Mályvacukor talán nem lesz a tetejére.
Nem? Botrányt rendezek.
- Ez annyira jó! Gyerünk! - Ugye?
Nem is érzed Finnországot.
Ez itt a „vajszem”.
Imádom. Voisilmäpullának hívjuk.
Cukor és vaj. A közepe a legjobb.
Hogy folyik ki a vaj!
- Tudom. - Gyerünk!
- Tiéd a közepe. - Nem.
A tiéd. Az a főnyeremény.
Ezért szeretjük Sarát.
- Ez a rész? - Igen.
Istenem, ez annyira finom!
Mesélj magadról!
Olvastam, hogy a szüleid az 1980-as olimpián találkoztak Lake Placidben?
Tényleg így volt?
Az anyukám a finn szervezőbizottság tagja volt.
- Igen. - Apának étterme volt.
- Minden étel apámtól jött. - Főzőműsorod van!
Az elmúlt 15 évben főzőműsoraim voltak.
Finnország sok inspirációt ad a természet miatt.
- Körülvesz minket. - A városba is integrálták.
- Igen. - Ez itt a város.
- Igen. - A városban vagyunk.
És tíz perc alatt bent vagy az erdő közepén.
- Ahol gyűjtögethetsz. - Igen.
Igen. Nyáron szeretek jetskizni.
- Igen. - Felvennélek vele.
Megkerülnénk a várost, aztán innánk valamit.
Sokkal fiatalabb férfinek nézel.
- Mindig itt éltél? - Nem.
New Yorkban éltem, és Finnországban is.
De imádom Finnországot. Közel áll a szívemhez.
- Hol vagy többet? - Imádom New Yorkot.
- A Central Park… - Kedvenc.
Nálam is.
- Igen. - Mindjárt sírok.
- De ott ne gyűjtögess! - Nem.
- Nem találsz semmit. - Rossz ötlet.
Ha már itt tartunk…
Azt gondolnánk, ki kell autózni a városból az erdőkig, de nem.
Elég lehúzódni.
- Biztos te vagy Sami. - Igen.
Sami Tallberg nagyszerű séf, és híres arról, hogy gyűjtöget.
Ma az erdőben találkozunk.
Terepszín. Vadász is vagy?
Igazából nem vadászom. Gyűjtögetek és séf vagyok.
És nem akarod, hogy a gombák tudják, hogy jössz.
- Vicc volt. - Erre sosem gondoltam.
Ismered a gyűjtögetést?
A szupermarketben.
- Igen. - Akciókat keresek.
Akcióvadász vagyok.
Ha kicsit bele akarsz menni a gyűjtögetésbe,
az evés a lényeg.
Ezek mind nagyon finomak.
- Ezt mind itt találtad? - Pontosan.
- Fokhagyma? - Imádom!
- Mustár? - Azt is.
Akkor szeretni fogod a fokhagymamustárt. A kettő ízét ötvözi.
- Megkóstolom. - Igen.
Miféle mustár van itt, Finnországban?
Nem olyan pompás, mint lehetne.
- Szereted a gombát? - Imádom.
Keressünk gombát!
Igen?
Ez itt galambgomba.
- Mind ehető. - Tényleg?
- Igen. - Szép, piros a színe.
Gyönyörű, vörösboros szín. Kicsit bordói vörös.
- Igen. - Igen.
Ez itt sárga gereben.
Most megnézem, vannak-e férgek.
- Vágd ketté! - Igen.
Így nézheted meg, hogy csak te eszed-e.
Itt felvillantanék egy figyelmeztetést.
Ezt ne próbálják ki Sami Tallberg
vagy más, szakértő gyűjtögető nélkül, és ez azért van,
mert ha rossz gombát szednek le, meghalnak.
Jövő héten új éttermet nyitunk,
és a recepteket tesztelem.
Megkóstolnád a gombalevest?
- Leszek a kísérleti egered. Szívesen… - Jó.
Bízom benned. Bármit kipróbálok, amit készítesz.
- Egy kis leves, kis díszítés. - Gyerekjáték, igaz?
Összeszedi a gombákat.
Gyönyörűek. Megtisztogatja őket.
Ellenőrzi, hogy ne legyen gond.
Felszeli őket a tálkákba.
A következő dolog, hogy kakaóbabtöretet ad hozzá, mert zseniális szakács.
Eszembe se jutott volna.
Nekem földnek tűnik, de…
Már elkészítette a gombalevest, ezt most ráönti a friss gombára.
Gyógyhatású gombákat is tettem bele.
- Gyógyhatású? - Igen.
- Hamvaskéreg- és pecsétviaszgomba. - Mi a hatásuk?
Várj 45 percet, és megtudod.
Már csak be kell fejezni.
- Igen? - Vadsóskával.
Mi? Pont ott nőtt?
Véletlenül pont volt ott?
Idővel egyre több ehető dolgot veszel észre a természetben.
Valami izé volt, ami a földön nő,
erre felszedte, és megszórta vele a levesemet.
Tessék.
Leves hétféle gombából, erdei fűszernövényekkel és kakaóbabbal.
Lenyűgöző. Kérek belőle! Nem lehetne belőle leveskonzerv?
Hazavihetem?
Sami, küldesz pár dobozzal belőle?
Oké, megyek majd ezt enni az éttermedbe.
Ide is kirakhatnál székeket.
Fontos hírek érkeztek, pont mikor itt jártunk.
Pár napja jelentették be a Michelin-csillagokat,
és az egyetlen új étterem, amely csillagot kapott
egész Finnországban, a Finnjävel volt.
A hely séfje Tommi Tuominen.
Fogta az iskolai menza klasszikus fogásait,
amelyeket mindenki utál, és csodát tett velük.
Az tetszik a legjobb, amiről a segítőnk, Satu beszélt,
amikor beléptünk. Azt mondta: „Sok finnek eszébe sem jut a helyi konyha,
amikor étterembe megy.” Igaz?
Pontosan így van.
Ezért jött létre ez az étterem.
És az egyik fogás, amit felszolgálok,
az iskolai menzák egyik leggyűlöltebb étele.
Fantasztikus. Bejön, ha utálják.
Satu annyira lelkes lett ettől a helytől,
hogy azt mondta, el kell jönnie. Tehát, Satu…
Meghívom Satut, a stáb helyi szervezőjét.
Kell valaki, aki ismeri a finn iskolai menzát,
hogy felismerje a különbséget.
Először teljesen más verzióban szeretnék bemutatni
egy nagyon hagyományos finn ételt, a borsólevest.
Igen!
Ahogy Satu is tudja, a borsóleves az elképzelhető legelterjedtebb étel.
- Igen. - Mint Amerikában.
- Mindenhol ott van. - Tehát…
Hűha! Csodás, nem?
- Te kezded. - Jó.
- Mondd meg, hogy jó-e! - Igen.
Jobb egy kicsit?
Egy másik világból származik.
- Egy másik világból származik. - Vedd a kanálra a közepét is!
A hozzávalók ugyanazok.
Van benne egy kis füstölt disznóhús, mustárkrém,
besamel és sonkamártás.
A következő fogással még egy lépést teszünk vissza.
Ez zeller.
Ránézésre megrendelnék?
Nem túl szexi, igaz?
Olyan a tányéron, mint egy kő.
Aztán felvágja,
és a belseje lágy, finom, szaftos, kissé diós ízű.
Pácolt vörös áfonyával és vajjal tálaljuk.
Azt mondanám, az egyik legjobb zöldség.
Végtelenül ízgazdag.
És nagyon egyszerű. Semmi extra.
Kinézetre krumplinak mondanánk,
azt hinnénk, karfiolízű, de nem.
- Sokkal jobb náluk. - Intenzívebb.
Sokkal intenzívebb. Imádom. Ez jó volt.
Igen. Zseniális.
- Mesélj a névről! Jól akarom kiejteni… - Finnjävel.
Azt jelenti, finn ördög.
Ez szitokszó volt.
Nagyon csúnya szó volt évtizedekig.
De el akartuk venni a svédektől,
és valami jót csinálni belőle, az erőnk jelét.
- Ez van, svédek! - Igen.
Lássuk a következőt!
- Ez jó volt. - Igen.
Ez a mi változatunk a menzai ételből, amelyikről meséltem.
A tilliliha.
Ismered.
- Igen. A legszörnyűbb kaja. - Kapros hús.
Egy időben annyira rossz volt, hogy kiszavazták az iskolákból.
A hagyományos verzió szósz és valamilyen hús, remélhetőleg borjú,
de igazából bármi, ami akad.
Általában…
- Kemény. - Inas és…
- Ilyen… - Igen.
- Mint nálunk gyerekkoromban. - Igen.
Rémálmaid vannak róla?
Oké.
Tehát, jó étvágyat!
- Utazz vissza… - Kísérleti egér lettem?
Igen, utazz vissza a sosem volt gyerekkorodba!
Igen.
Megint előjön a gyerekkori trauma, igaz?
Nekem nincs ilyen, úgyhogy nagyot vágok.
Ezt nézd! Te is tudod, hogy csodálatos lesz.
Satu!
- Keményebben! - Igen, összeveszünk rajta.
Igen, harcolj velem!
Finnjävel!
Ha ilyen a kaja a suliban,
kitűnő tanuló lettem volna, és nem olyan, amilyen voltam.
Satu, ez finom volt. Mi a véleményed róla?
Remek volt.
- Igen! - Igen.
Helyrerakta a dolgokat, nem?
Igen. Meggyógyított minden traumát.
Nagyon jó. Az ételek varázsa.
- Richard. - Igen?
Neked nem jut.
Sajnállak, Richard.
Köszönöm.
Kimondhatjátok, amit mindig ismételgetünk.
- Akarjátok? - Igen.
Szegény Richard.
Ez boldoggá tesz.
Oké, most olyasmit csinálunk, amit ebben a műsorban még soha.
A világ egy vezetőjével találkozunk.
A finn miniszterelnök beleegyezett, hogy fogad egy kávéra
a Helsinki körüli sok száz sziget egyikén.
A sziget neve Lonna,
egy kávézó van rajta, és ott találkoztunk.
- Asszonyom! - Helló!
- Nagyon örülök. - Én is.
- Hogy van? - Jól, köszönöm.
Megtiszteltetés, hogy itt lehetek önnel.
Ő Sanna Marin.
Korábban közlekedési miniszter volt.
Most, 35 évesen,
a világ egyik legfiatalabb vezetője.
- Örülök, hogy itt van. - Nagyon élvezem.
Gyönyörű ez a sziget, ahogy a város és az ország is.
- Igen. - Minden szigetet ismer?
Nem, nem mindet, de itt már jártam. Van itt egy remek szauna.
- Tényleg? - Közösségi szauna, este.
- Mindenhol van egy szauna. - Igen.
Szaunáztam egy hajón.
- Úszott? - Nem, nem vagyok őrült.
Még nem olyan hideg.
Beugrana a vízbe?
Most nem, mert forgatunk, de…
Nem, módosítjuk az adást.
Finnország miniszterelnöke beugrik a vízbe.
Turistaként vagyok itt, és nagyon tetszik, amit látok.
Gyönyörű, tiszta levegőt, vizet látok. Finnországban mindenki boldog.
Ezt olvastam. Ez a világ legboldogabb népe.
Tényleg így van?
Nos, igen. Nem azért, mert folyton vidámak vagyunk.
Az oka az, hogy jó és biztonságos a társadalom.
- Igen. - Mindenkinek vannak lehetőségei.
Jó az állami szociális és egészségügyi rendszer.
Ezért vagyunk a legboldogabbak a világon.
- Tehát mélyebb boldogság, nem felszínes. - Így van.
Tudom, hogy fontos önnek a környezet.
Igen. Az emberiség előtt álló legnagyobb kihívás
a klímaváltozás és a biodiverzitás csökkenése.
A világ első klímasemleges jóléti társadalma akarunk lenni,
és ezt a célt 2035-re akarjuk elérni.
- Csodás. - Ami gyors.
A legfontosabb az,
hogy ez nem a kormány projektje.
- Értem. - Nem a politikusok projektje.
Ez az egész társadalom projektje.
Ha nem lesz meg ez a változtatás, semmi más nem számít.
Ha rajtam múlna,
a fiatalok több hatalmi pozíciót kapnának a világban.
Bocsánat, sokat beszéltem.
- Nem, ezt szeretjük. - Oké, az jó.
Jobb, mintha én beszélnék sokat. Miniszterelnökökkel csacsogva
inkább hagyd őket beszélni.
Van családja?
Van egy férjem és egy kisgyerekem.
Hány éves?
A lányom három és fél éves.
- Remek. - Igen.
Olvastam, hogy pék volt.
- Tessék? - Az egyetemen. Igaz?
- Dolgoztam… - Pékségben?
Egy nyáron egy pékségben. Igen.
Tizenöt éves koromban. Nem vagyok pék.
Ezért akart találkozni velem.
- Sütni valamit. - Ennyi!
Azt hallottam, kekszet süt. Félrevezettek.
Eljött a fényűzés ideje.
Finnország talán leghíresebb éttermébe megyünk,
itt, Helsinkiben.
A neve Savoy. 1937 óta működik,
és Kenneth bemutat Helena Puolakka séfnek,
aki különleges dologgal készült.
A vorschmackot kóstoljuk meg.
A vorschmack a Savoy leghagyományosabb fogása.
Hering az alapja, húst is tartalmaz, és melegen tálalják.
Sosem ettem. Kicsit jiddisnek hangzik.
- Az is. - Tényleg?
Igen. Azt jelenti, „előétel”.
Igen. Amikor itt kezdtem dolgozni,
minden törzsvendég azt mondta,
hogy nem lehet hozzányúlni. Az étlapon kell maradnia.
„Pontosan ilyennek kell maradnia.”
Hozzátartozik a Savoyhoz.
A Savoy eredeti receptje Mannerheim marsalltól származik,
aki a finn történelem egyik legfontosabb alakja.
Ha hadsereg parancsnoka, később pedig Finnország elnöke volt.
Ha egy ilyen fickó azt kéri,
hogy készítsék el a kedvencét, meg kell tenni.
Gondoltam, miért ne készíthetnék vele pelmenyit?
Ez a vorschmack tálalásának elegánsabb módja.
- A tölteléke a hagyományos fogás… - A vorschmack, igen.
A bemutatása más.
Igen.
Nagyon elegáns.
Bon appétit!
Nézd, milyen szép!
- Mit gondolsz? - Oké, ez lenyűgöző.
Először a heringet éreztem meg.
Ecetes, pácolt íz keveredik a párolt marhával,
és olyan finom, hogy most is összefut a számban a nyál.
Tényleg különleges hatás.
Igen. Szerintem nagyon érdekes, ahogy azonnal megjelenik a hering.
De aztán követi a kellemes húsíz.
Mintha több fogás lenne egy falatban.
Kenneth, nézz ránk!
Aprított hering.
Lenyűgöző, ugye? Egyszerű.
De sikerült elegánssá varázsolni.
Boldognak tűnsz. Boldog vagyok, ha a vendég boldog.
Köszönjük, séf.
Megvan Mannerheim asztala, igaz? Lehetne…?
A törzsasztalát? Persze.
Milyen gyönyörű étterem! Nézzék a kilátást!
És itt van a marsall.
És a telefonja.
- Tényleg? - Igen.
Csörög.
Halló? Mannerheim.
Nem, vorschmackot eszem.
Várhatnak.
Hé, Google! Videohívás Brad.
- Itt van! - Helló!
- Nézd! - Hogy vagy?
Szépfiú!
- Így jó? - A paróka jó.
Így jobb? Örülök, hogy látlak. Hol vagy?
Helsinkiben.
Ott vannak…
- Ott vannak a vámpírok… - Nem.
- Onnan jönnek a vámpírok? - Van Helsingre gondolsz.
A Drakula-filmekre.
Helsinki Finnországban van.
Biztos… Azt mondják, hihetetlenül jó.
Senki sem hasonlít rád.
A harmadik vagy, aki ma ezt mondja.
Se rám. Így van.
Mi már fél lábbal a sírban.
Néhány srác… Találkoztam egy sráccal, végtelenül kedves ember.
Elvitt gombászni az erdőbe.
Mondanék valamit.
- Igen? - Így kapnak el.
Elvisznek gombászni, aztán…
Te is gomba lettél.
Milyen az étel?
- Helló! Látod ezt? - Mi az, blintz?
Hűha! Péksütemény?
Gyönyörű péksütemények. A világ legjobb fahéjas párnája. Hihetetlen…
Brad…
- Jó? - Ne már!
Csak emiatt el kell jönni ide.
Szóval, Brad, amikor felhívom a nagyokat, mint téged…
- Igen. - Kérek egy viccet Maxnek.
- Oké. - Van egy vicced, amit szeretett volna?
Oké, tudod, hogy imádtam Maxet. Mindig is ilyen apára vágytam.
Ismerted apámat, egy kicsit…
Tehát, van egy viccem Max emlékére.
Két tűzoltó **** egy füsttel teli szobában.
Oké? És…
- Ennyi. - Halló?
Oké.
- Nem akarod hallani a végét? - Van másik?
Igen.
Két **** veszekszik a **** miatt…
És… Jól van…
Szerintem ennyi.
Oké.
Már vonalban van a HR.
Persze.
Oké, mondom a viccet.
Szeretlek.
Phil apja, Max tiszteletére, akit imádtam.
Három zsidó nő ül egy padon a parkban,
és arról beszélgetnek, hogy kinek van a legjobb fia.
Az első zsidó nő azt mondja…
„A fiam a legjobb, virágot kapok minden sábeszre.”
A második azt mondja…
„Meg kell mondanom, a fiam…
a legjobb, mert hetente háromszor hív fel.”
Erre a harmadik…
„Meg kell mondanom, az én fiam a legjobb.
Heti öt napot jár pszichológushoz,
és csak rólam beszél!”
Ez eléggé érzékeny téma.
Philly, szeretlek.
Mennyi az idő ott?
Helsinkiben reggel nyolc van, Los Angelesben pedig este 10, igaz?
- Igen, tíz. - Igen.
Igen, a nejem az ágyban…
- Tudom. - Don Rickles szelleme.
A maximális hakni.
- Ott van melletted? - Igen.
- Phil üdvözöl. - Szia!
Gyere ide!
Egy perc.
Gyere ide!
Gyere, sok pénze van, Issy. Gyere ide!
Nézd meg Philt! Miatta van gyűrűd.
Köszönj Philnek!
Nézd, milyen szép! Szia, Issy! Szia!
Hát nem…? Fantasztikus, igaz?
- Vacsorázzunk! - Lerakom.
- Nem bírja már. Házsártos. - Nem neked mondtam, Brad.
Még mindig ott vagy!
- Shalom! - Szeretlek. Légy jól!
- Szia! - Shalom!
A vicces barátaim.
Az utolsó megállónk témája a barbecue.
Helsinkiben.
A B-Smokery társtulajdonosa, Karri Niinivaara ínyenc finomságokat ígér.
Helló!
Szia!
Itt vannak az új barátaim, Sara, Kenneth, Sam és Kim.
Milyen jól szórakoztunk együtt!
- Kértek egy gint? - Igen.
Nem egyszerű gint, hanem kiváló gint.
- Jól vagy? - Igen. Örülök.
- Én is neked. - Nyugalom az alvégen!
Az új finn és helsinki barátaimra,
és arra, hogy miattatok éreztem ilyen jól magam itt!
- Köszönjük. - Én köszönöm.
Jó, hogy itt vagy.
Jó volt itt lenni.
- Megérkezett. - Ezt nézzétek!
Menő savanyúságok.
Nem semmi barbecue.
Nézzék a bordát! Nézzék a szegyet!
Ha nem Helsinkiben lennék a helsinki barátaimmal,
megesküdnék, hogy az USA déli vidékén vagyok.
Van sör is?
Vadember. Egy korty gin, és rögtön sört akar.
Próbálom finnesre venni.
Séf, a szegy csodás. Köszönjük.
Minden csodás.
Tetszik a változás, amit hoztál.
A stáb is csodás. Jó hangulatot teremtenek.
- Ez a stáb? - Igen, szuperek.
Nézd már! Taps a stábnak. Ilyen sosincs.
Sara nem kap több gint.
És szerintem csak a kedvemért pastramit is csinált.
Ez a beszéd!
És tetszik a „B".
- A belesütött „B”? - Igen.
Tetszik, hogy észrevetted.
- Oké. - Ez egyre komolyabb.
Ez tényleg egyre komolyabb.
- A torkodban érzed, hogy kicsit pikáns… - Igen.
Jó a mustár és a savanyúságok is.
Általában káposztasaláta lenne benne és orosz öntet. Nagyon ízlik.
Ezt szeretem Finnországban.
Ez nem a New York-i Reuben.
- Nem is kell. - Van benne egy csavar.
Erre nem számítottam.
Olyan volt, hogy… „Itt egy kis hazai, tőletek.” Igaz?
Mivel viszonozhatnám?
Nem tudom. Egyetlen ötletem van.
Jöhet a desszert.
Ezt itt New Yorkban találták ki, Brooklynban.
- Olyan száz éve. - Tényleg?
Német zsidó bevándorlók, és tojáskrémnek hívják.
Miközben kevered…
Tetszik a hangja.
…add hozzá a szódát!
Látjátok?
- Hűha! - Habzik.
- Csináld… - Nézzétek!
Keverd és öntsd!
Jó trükk, igaz?
Profi finn pohárköszöntőt!
Oké.
- Kippis. - Kippis!
- Könnyű. - Nem hizlaló turmix.
- Pontosan. - Jó, ugye?
Örülök, hogy megmutathatok valamint a hazámból.
Köszönjük, hogy megosztottad.
Azt olvastam, hogy a finnek a világ legboldogabb népe,
de nem mutatják ki.
Nem nevetnek könnyen,
ezért sokáig tarthat, amíg megnyílnak.
Na, ez mind hülyeség,
mert az emberek, akikkel ebben a gyönyörű városban találkoztam,
nagyon barátságosak és kedvesek voltak.
Az érzékenység és a törődés,
amellyel a világ felé fordulnak,
talán ez a boldogság titka.
Ha legközelebb jössz,
már lesz egy olyan termék, hogy Kim tojáskrémje.
- Előre szóltam. - Beperellek!
Talán tényleg így lesz!
Hé, Google, fordítsd le ezt finnre!
„Köszönöm, Finnország,
hogy ilyen kedves és vendégszerető voltál velem.
Jó volt itt lenni, és nagyon szeretlek.
Köszönöm.”
- Koccintsunk! - Egészségünkre!
Csak valaki
Valaki
Csak valaki
Valaki
Csak valaki
Valaki
Csak valaki
Valaki
Csak valaki
Valaki
Csak valaki
Valaki
Csak valaki etesse meg Philt
Jaj, valaki
Valaki etesse meg Philt
Etesse, ízibe
A feliratot fordította: Vass András