UN SERIAL DOCUMENTAR NETFLIX
Bună!
Îmi dau seama după această pălărie că iei în serios peștii.
- Cică că e cel mai bun lucru în Finlanda. - Pește tradițional muikku.
- Muikku? - Da. Arată bine, dar e și mai bun.
Cred că ar trebui să fie peștele național al Finlandei.
- Fii binecuvântat! Mulțumesc! - Și eu!
Declar muikku peștele național al Finlandei.
Exact.
Gustați!
Hai! E extraordinar.
Nu ai luat. Hai! Ia!
Matty, Todd, unde sunteți?
Parcă hrănești focile de la zoo.
Un bărbat vesel și flămând
Se preumblă Peste mări și țări
Ca să înțeleagă
Arta din paste făinoase, porc, pui și miel
El vă va conduce
Cu el veți zbura
El vă va cânta
Și va dansa
Va râde cu voi
Și va plânge pentru voi
În schimb cere un singur lucru
Cineva, cineva
Poate cineva
Poate cineva să-l hrănească pe Phil?
Cineva să-l hrănească acum
HELSINKI
Nu multe țări din lume se pot lăuda cu cea mai curată apă,
cel mai curat aer și cu păduri virgine.
Dar locul ăsta poate.
Sunt în Finlanda. Și e minunat.
Știți că Moș Crăciun are aici o adresă oficială?
Iar asta e capitala sa, Helsinki, și e superbă.
Finlanda se află între Suedia și Rusia,
iar ambele țări au ocupat Finlanda timp de mulți ani.
Așa că identitatea finlandezilor are ceva din ambele țări.
Dar, în 2021, când suntem aici, există o identitate finlandeză deosebită.
E modelată de oameni, considerați cei mai fericiți din lume,
deși nu li se citește mereu pe față.
Și e modelată de mâncare.
Cum pătrunzi mai bine într-un oraș nou decât gustând specialitățile la piață?
BIENALA DE LA HELSINKI
El e Markus Hurskainen.
Mă duce la Hala veche, deschisă publicului în 1889.
E perfect.
E cea mai veche hală din Helsinki.
Aici ajungeau toate lucrurile exotice.
Face parte din istoria finlandeză.
Markus are cafeneaua Story, care e în mijlocul Halei vechi.
Iar avantajul de a-l cunoaște pe proprietar
e că poți lua ceașca.
Bună! Sunt Laura.
Încântat! Ce magazin frumos!
- Mulțumesc! - Da.
- E super. - Ce fericită ești!
Știu!
Nu vă place o brânzăreasă?
Dar nu știam ce părere voi avea
când mă va ruga să înmoi brânza în cafea.
Cafea cu brânză?
Da. Exact. O înmoi acolo.
N-am mai făcut asta.
Nu cred că va fi ultima dată.
E bogată în proteine, cu puțină grăsime și sare, așa că mâncăm zilnic.
- Cine s-a gândit la asta? - Nu știu. Poate Moș Crăciun.
Da, posibil.
Bine. Poftim! E un pic…
- Bagă! - E ciudat, dar…
Da.
Îți place?
- Da. Repet. - Bine.
- De asta călătorești, nu? - Da.
Brânză în cafea.
Următoarea e ca o brânză la grătar,
dar o s-o bată măr.
Promit.
- E violentă pentru o brânzăreasă. - Da.
Sunt mândră de brânza mea.
Brânza la grătar de acasă a fost bătută măr.
Ți-am zis.
- Bați măr zdravăn azi. - Știu. E ziua mea norocoasă.
Somon afumat.
O să-ți placă.
E prima zi în Finlanda și am găsit un Zabar's.
De când faci asta?
De 21 de ani.
- Doar atât? - Da.
- Produsul e frumos. - Mersi!
- Noroc! - Noroc! Poftă bună!
O să iau o jumătate de kg, tăiată subțire.
Îți plac mult mezelurile, nu?
- Da. - Desigur. Ești unde trebuie.
Uite mezeluri! Văd carne pe care n-am mai văzut-o.
Acesta e ren afumat la rece.
Am ceva emoții. E primul meu ren.
Primul ren?
Afumat puternic, dar…
Fără grăsime.
Ca o bresaola italiană grozavă.
- Așa e. - E minunat.
Până acum, sunt fan al renilor.
Gust lucruri neîncercate. Ren uscat. Spumă de ren?
- Nu ren și spumă? Spumă de ren. - Afumat la rece.
- Mai avem un salam. - Te rog.
Acesta e urs.
Urs uscat?
Unde sunt?
Încă o premieră.
Da.
Nu mă mai tem de asta,
fiindcă totul a fost delicios.
Da.
- Urs. - Destul de ușor.
Nu mă simt așa de vinovat că mănânc urs. M-ar mânca.
Da.
În America spunem „saună”. La fel se spune și în Finlanda.
E foarte importantă aici.
Aproape fiecare casă are una.
Dar, când vrei să te aventurezi undeva aparte pentru saună și masă,
mergi într-un loc numit Löyly.
- Cine e? E câinele tău? - Da. E Taiga.
Taiga! Bună!
E proprietarul Jasper Pääkkönen.
Pe lângă antreprenor, e și cel mai faimos actor din Finlanda.
A lucrat de câteva ori cu Spike Lee. Aici, în Helsinki, le dă oamenilor ce vor.
Am văzut clipuri pe YouTube cu locul ăsta, în care se merge la saună,
apoi se iese aici și se sare în apă.
- Da. - Nu? Da, nu fac asta.
Am încercat…
Am încercat să sar în apă în largul coastei Irlandei.
Era extrem de rece și presupun că asta va fi mai rece, nu?
Da, e mai rece, dar acum vizitezi Finlanda.
Nu e o vizită adevărată fără saună și un salt în Marea Baltică.
- Nu folosim asta. - Da.
Da. Are dreptate.
Nu vom folosi asta.
Nu vreau ca publicul să fie foarte dezamăgit.
Repede, schimbă subiectul!
Jasper are o rețetă de supă de somon aproape la fel de cunoscută ca el.
E o mâncare de casă în cel mai pur stil tradițional finlandez.
Secretul supei de somon a lui Jasper e că nu e de somon.
Vrem să fie cât mai ecologic posibil,
deci, fără somon.
Arată ca somonul.
Da. E păstrăv curcubeu, care înlocuiește perfect somonul.
E extraordinar. Doamne!
Ar fi mâncare de consolare în stil finlandez.
Părinții zic că, la mai puțin de doi ani,
- …m-au dus la pescuit pe un lac… - Da.
…cu un vierme și un cârlig și am prins biban.
Eram atât de încântat, încât, venind acasă,
pescuiam din vasul de toaletă și din chiuvetă, și…
Ce ai prins?
Și…
- Și în băltoaca din curte. - Da.
Încercau să-mi spună că nu e pește.
Dar nu-mi păsa. Nu era important să prind pește.
Experiența pescuitului m-a obligat.
Asta e chestia. Trebuie să fii una cu natura, nu?
Trebuie să te bucuri să fii acolo.
- Da. - Chiar fără să prinzi.
- Exact. Să fii activ… - Precum cariera mea.
Asta e.
De ce e dăunătoare piscicultura?
În aparență, credem că asta va fi calea durabilă.
- Da. - Nu?
Dar somonul de crescătorie e un dezastru ecologic.
Anual, 50 de milioane de somoni adulți mor în timpul creșterii.
- Încă 80 de milioane, puiet. - De ce?
Sute de mii de pești înoată într-un bazin mic.
Sunt un teren propice pentru diferite boli.
Totul se întâmplă dedesubt. Nimeni nu vede.
- La propriu. - Da, exact.
Habar nu aveam.
Există și metode sustenabile de a crește pește.
Nu spun că orice formă e groaznică.
- Da. - A somonului de Atlantic e o catastrofă.
Nu știam că Jasper va fi atât de deprimant.
- Doamne! Uită-te la asta! - File de ren.
Am mâncat niște ren uscat ieri la piață.
Mi s-a părut grozav.
Din tot ce am citit, e foarte sănătos.
Mult mai sănătos decât vita, nu?
Da. Nu mănânc vită.
- Niciodată? - Nu. Nici pui, porc sau vită,
dar renul îmi place mult.
E o friptură grozavă.
E foarte bună. E foarte fragedă.
Îmi place mult.
Copiii de aici cresc cu legenda lui Moș Crăciun, ca noi?
Știi ce vreau să zic?
Am o idee.
N-am făcut saună la Jasper, dar m-au convins în cele din urmă.
E frig afară.
- Da. - E cald aici.
- E cald. - Îmi place.
Îmi place căldura.
Vrei să mă vezi fără cămașă mai mult de o dată pe episod?
La saună mi se alătură Kenneth Nars.
E scriitor culinar și a creat aplicația World of Mouth,
cu recomandări în toată lumea de locuri în care să mănânci.
Pe placul meu.
Știi ce a fost cum zece ani la Campionatul Mondial de Saună?
- Sunt campionate? - Da.
- De rezistență la căldură? - Da.
- Ce? - În finală…
- Da. - …au venit un finlandez și un rus.
Da?
Ambii au fost scoși.
Finlandezul a leșinat, rusul a murit.
E adevărat.
E cel mai prostesc sport de care am auzit.
Așa e. Da, sunt de acord.
Ar trebui să fie plăcut, nu?
Și este, când simți căldura.
O simt deja.
Fiți pe fază, vă rog!
Da, fiindcă se va aburi acum. Bineînțeles.
Fiindcă suntem la saună.
Zeii au avut milă de mine azi.
Nu am încălzit prea mult, fiindcă erau camere înăuntru.
Dacă încălzești prea mult sauna, se aburesc și nu filmezi nimic.
Te ajut?
Kenneth a vrut să-mi arate un cârnat de saună.
Fără glume!
Uite!
Îți prezint cârnatul.
Îți prezint cârnatul. Cârnatul de saună.
Slavă Domnului că asta a fost.
Vom împacheta asta aici.
Pune-l direct în foc!
Doamne!
M-am gândit că vom găti la aburi în aer liber
și că vor fi aromate cu sucurile noastre.
Și mi se făcea greață.
- Dar asta pare foarte drăguț. - Da.
În timp ce cârnații fac saună, Kenneth oferă gustări.
Doamne! E cel mai frumos ospăț care l-am văzut într-o saună.
- Îmi imaginez. - Asta pare salată de ouă.
Da, e ca o salată de ouă simplă, pentru că sunt ouă tocate și unt.
Care e mai bun?
Preferi salata de ou sau untul cu ou?
Maioneză sau unt?
Acesta e mai cremos și mai gustos.
Da, îmi închipui.
Scuze, maioneză!
E treabă serioasă.
E fierbinte. E foarte fierbinte.
Ia o furculiță!
Da, o idee bună.
Credeam că voi fi într-o cutie fierbinte și nu mă atrage, dar am văzut farmecul.
E confortabil pentru doi aici.
Și avem patru persoane,
dacă îi numeri pe tipii ăștia cu camerele lor uriașe.
Așa că era cald…
Încep să simt. O să ies o clipă, ca să…
- Rămân aici. - Ca să mă răcoresc puțin.
- Mă întorc. Sunt alături de tine. - Ne vedem curând?
Am uitat să spun că sauna e pe o barcă.
- Bine. - E foarte frig afară.
Bună!
- Bună! - Ce faci?
Bine. Tu?
E un bucătar aici, în Finlanda, Kim Mikkola.
A lucrat la Noma, cel mai bun restaurant din lume!
Ce face acum?
La Noma, le-am zis tuturor că o să fac o afacere cu pui.
- Da? - Toți o credeau o glumă bună.
Dar, când s-au închis restaurantele anul trecut,
- Da. - …m-am hotărât să o fac.
Să ne dăm seama cum o să vindem ceva foarte ieftin.
- Da. - Evident, a fost greu financiar.
- Bineînțeles. - Am conceput duba pentru burger de pui.
Îmi place mult când cineva care a învățat
și se pricepe cu adevărat se concentrează pe ceva ușor.
- Da. Ești gata? - Da.
E un amestec între puiul cu înveliș picant…
- Super! - …și cel cu piele crocantă.
Toate ingredientele sunt din Finlanda și costă cinci dolari.
- Extraordinar! - Care, în Helsinki, e cel mai mic preț.
- Ce pui acolo? Ce e aia? - Nu pot să-ți zic.
- Bine. E sosul secret. - Da.
E sosul neastâmpărat. Se scurge peste tot.
Sos neastâmpărat! Imediat, chifla e foarte moale.
Dumnezeule!
- E ca o chiflă de cartofi. - Da.
Și o facem la abur în loc să o prăjim.
Cine e încântat?
E bun?
Hai!
E bun.
Am învățat poziția de la un vechi prieten din Chicago.
E un sendviș cu pui de trei stele Michelin.
Și sunt într-o camionetă lângă râu!
Ai considera suficientă camioneta cu „cel mai bun sendviș de cinci dolari”,
dar a mers mai departe.
A mai creat o afacere cu mâncare, Koti,
care livrează acasă mâncăruri delicioase.
Din nou, o masă costă cinci dolari.
Se gândește la o cifră, o respectă.
Avem diferite tipuri și e destul de simplu.
Acesta e Steak Wallenberg.
Se face din știucă cu pesmet și se prăjește.
Toți ar trebui să experimenteze mâncarea delicioasă.
Nu e grozav cum se ocupă de alți,
care poate că nu își permit să mănânce la Noma,
darămite la celelalte restaurante luxoase din lume?
Asta e pentru ei. Iar azi e pentru mine.
Uite! Aburesc. Ce buni sunt!
E mâncare de consolare. Un fel de afro-americană finlandeză.
Nu face cinci dolari. Face oricât.
Da, dar o vindem cu cinci.
- Bine. Îmi plac chilipirurile. - A fost bun.
Mâncarea grozavă merită o priveliște pe măsură.
Îmi place stilul tău.
Să mergem la doc și termin.
Da, sigur.
Uite ce cadru idilic!
E fain, nu? Cel mai tare lucru în Helsinki e această priveliște.
Îți fac cinste cu un cartof de 30 de cenți?
Nu, mersi!
Trebuie să te îngrași pentru iarna din California, nu?
Da. Când se ajunge la 15 grade.
Mi se pare delicios
și mă bucur că putem arăta tuturor ce faci.
Și vreau să zic, René Redzepi, că poate îți ții mai bine oamenii.
Acum o să mă sune.
Nu!
Aproape de centru veți găsi Parcul Sibelius.
E o sculptură uriașă din oțel
dedicată celui mai mare compozitor clasic al Finlandei, Jean Sibelius.
Cu peste 600 de țevi goale, toți ne putem face propria muzică, nu?
Cred că am rămas blocat.
Merg la pescuit cu un expert.
El e Antti Zetterberg.
E redactor-șef la o revistă finlandeză de pescuit cunoscută.
Știe ce face.
Mă duce cu barca lui cu motor
și, din moment ce o să merg pe apă rece,
Richard s-a gândit să port asta.
- Bună! Sunt Phil. - Bună! Încântat!
- Sunt gata de misiune. - Da. Hai la bord!
Mă duce pe o insulă
din sistemul public de parcuri din Helsinki.
Se numește Insula Șerpilor.
De ce? Nu vreau să știu.
Cât de repede poate merge?
Super! Am supraviețuit!
Da. O să arunci de pe țărm.
Drăguț! E superb.
Da.
Bine, o aduc înapoi așa?
Da, cu două mâini.
Două mâini? Am înțeles.
Uite-mă! Sunt pescar!
Mă duc acolo.
Da.
Da, e…
Iar apoi dă-i drumul!
Unde a intrat?
Unde s-a dus?
Am prins ceva!
Da.
- E o piatră! - E pământul.
Și câți pești am prins? Niciunul!
Din fericire, Antti prinsese mai mulți.
De ce? Pentru că e pescar.
- Arată înotătoarea. Da. - E furios.
- Da. - Înțeleg.
- Și eu aș fi. - Da.
Ca viitor prânz.
Nu trebuie să vezi moartea peștelui.
Nu mă uit la partea asta.
Dacă vrei să auzi, uite cum sună!
E ciudat. Soția îmi face asta înainte de culcare în fiecare seară.
Nu vrea necazuri.
Apropo, cabana, până și lemnele,
toate sunt gratuite pentru public și sunt plătite de guvern.
Îți plătesc destinderea. Nu e grozav?
Credeam că va fi un moment în stilul Bear Grylls.
Iată peștele! Îl mâncăm ca animalele.
Nu. E bucătar.
Îl filetează, îl pune pe scândura de cedru și îl înclină.
În vremurile străvechi, nu exista niciun fel de…
- Niciun grătar. - Nu.
Îl facem ca pe vremuri.
Nu se oprește.
A cules și gălbiori sălbatici.
Tatălui meu i-ar fi plăcut.
Aceste pfifferlinge frumoase, cum se numesc în germană.
Asta îi plăcea cel mai mult, pfifferlinge.
Atât de mult, încât doar asta și-a dorit de ziua lui,
aceste ciuperci.
Le-ai găsit aici în pădure.
Pe insula vecină.
Nu sunt ciuperci otrăvitoare pe insulă?
Ba da, dar, dacă le cunoști bine…
Le cunoști foarte bine?
Nu foarte bine. Doar…
Trebuie să ai mereu grijă cu ciupercile.
Bun venit la, poate, ultima mea masă!
Da.
Le taie, pune puțină smântână și unt,
le face sote.
Pune pătrunjel deasupra și suntem la un restaurant rafinat.
Tatăl tău era mare fan al ciupercilor, așa că îți dau mai mult.
Mulțumesc!
Mamă, Antti!
Doamne! Mai proaspăt de atât…
- Da. - …sau mai gustos nu se poate.
Ciupercile și coada de pește sunt o combinație plăcută.
- Foarte. - Da. Mai e sare, dacă vrei să mai pui…
- Trebuie să-ți zic. - Da?
Ai asezonat-o perfect.
Sosul tău de ciuperci e de top.
La fel, peștele, iar tu, Antti, ești de top.
Mă bucur să aud asta. Da.
Acum locuiesc aici.
- Cu Antti. - Da.
Ai mai mers cu barca?
- Dacă am mers? - Da.
Da. Tu?
Da! Să mergem într-acolo?
Du-te unde vrei! Sunt fericit.
Sara La Fountain e o vedetă TV finlandeză și o bucătăreasă cunoscută aici.
A acceptat să ne întâlnim la adorabila cafenea Regatta.
Uite cum ajungi la restaurant!
S-ar putea să fie alunecos aici. Să nu cădem!
Da. Să mergem ușor!
- Mulțumesc! - Cu plăcere.
- A fost un drum minunat. - Da! Luăm niște cafea?
Să luăm cafea, pateuri!
S-ar putea să aibă și ciocolată caldă. Hai!
S-ar putea să nu aibă bezele, dar să vedem!
Nu? Atunci, dau peste cap locul ăsta.
- Ce drăguț! Hai! - Nu-i așa?
Nici nu simți Finlanda.
Ăsta e ochi de unt.
Îmi place mult. Îi spunem „voisilmäpulla”.
- E zahăr și unt. Mijlocul e cel mai bun. - Uite cum se prelinge untul!
- Știu. - Hai!
- Ia ochiul! - Nu.
Trebuie să-l mănânci tu. E esențial.
- De asta ne place Sara. Poftim! Acolo? - Da.
Doamne, ce bun e! Ce bun!
Vreau să știu tot.
Am citit că părinții s-au cunoscut la Olimpiada din 1980 din Lake Placid? Da?
Mama a venit din Finlanda să organizeze Olimpiada de iarnă.
- Da. - Tata avea un restaurant.
- Partea culinară provine de la el. - Ai emisiune!
Da, fac emisiuni culinare de 15 ani.
Finlanda mă inspiră datorită naturii.
- O avem în jur. - E integrată în oraș.
- Da. - Parcă ar fi în oraș.
- E în oraș. - Suntem în oraș.
Iar în zece minute ești în adâncul pădurii,
- …unde putem căuta hrană. - Da.
Da. Vara ador să merg cu ski-jetul.
- Da. - Te-aș lua cu ski-jetul
și am merge prin tot orașul, iar apoi, să bem ceva.
M-ai confundat cu un tip mult mai tânăr.
- Ai stat mereu aici? - Nu.
Am locuit în New York și în Finlanda.
Dar iubesc Finlanda. E ceva foarte drag mie.
- Unde stai mai mult? - Ador New Yorkul.
- Central Park. - Preferatul meu.
Și al meu.
- Da. - O să mă faci să plâng.
- Dar nu căuta hrană acolo! - Nu.
- Nu o să găsești. - Nu e o idee bună.
Apropo de asta.
Ai crede că trebuie să ieșim din oraș ca să găsim lemne, dar nu.
Trebuie să oprim.
- Trebuie să fii Sami. - Da.
Sami Tallberg e un bucătar grozav și e cunoscut pentru că e căutător.
Iar azi ne întâlnim în pădure.
Camuflaj. Ești și vânător?
Nu vânez. Nu, caut hrană. Sunt căutător și bucătar.
Și vrei ca ciupercile să nu știe că vii.
- Doar o glumă. - Nu m-am gândit la asta!
Ești familiarizat cu căutarea?
În supermarketuri.
- Da. - Caut chilipiruri.
Sunt vânător de chilipiruri.
Dacă vrei să aprofundezi căutarea,
înseamnă, practic, să mănânci.
Toate sunt foarte gustoase.
- Ai găsit tot în zona asta? - Exact.
- Îți place usturoiul? - Da!
- Muștarul? - Da.
Amândurora ne place usturoița. Are gust de usturoi și muștar.
- Pornesc. - Da.
Ce fel de muștar ai în Finlanda?
Nu atât de plăcut pe cât ar putea fi.
- Îți plac ciupercile? - Mult.
- Să căutăm ciuperci! - Da?
Aici avem Russula.
- Toate sunt comestibile. - Serios?
- Da. - Un roșu frumos.
Da, ca vinul roșu. Spre vișiniu.
- Da. - Da.
Aici avem pied-de-mouton.
Să văd dacă sunt viermi!
- O tai în două. - Da.
Așa te asiguri că ești singurul care mănâncă.
Acum aș vrea să pun o notă pe ecran.
Nu încercați asta fără Sami Tallberg
sau un alt expert în căutare de hrană!
Culegând ciuperca greșită, ești mort.
Vom deschide un nou restaurant săptămâna viitoare.
Și gust rețetele.
Vrei să guști supa de ciuperci?
- Sunt cobaiul tău. Mă bucur să… - Bine.
Am încredere în tine. Vreau să gust orice faci.
Puțină supă, puțină garnitură.
Nimica toată, nu?
Așa că adună ciupercile astea.
Sunt frumoase. Le curăță cu chestia.
Le taie, se asigură că nu e o problemă. Începe să le taie în castron.
În plus, fiindcă e un bucătar genial,
adaugă fulgi de cacao.
Nu m-aș fi gândit. Voi?
Mi se pare pământ, dar…
Apoi a făcut supă de ciuperci și a turnat-o peste ciupercile proaspete.
Am adăugat și niște ciuperci medicinale.
- Ciuperci medicinale? - Da.
Chaga și Reishi.
La ce mă vor ajuta?
Vei afla în 45 de minute.
Ar mai trebui să terminăm…
- Da? - …cu niște măcriș sălbatic.
Poftim? E acolo?
E acolo întâmplător?
Cu cât stai mai mult în natură, vezi mai multe lucruri comestibile.
Ce părea o banalitate care crește pe pământ
e culeasă de el și presărată în supa mea.
Poftim!
Supă, șapte ciuperci și ierburi sălbatice cu fulgi de cacao.
Extraordinar! Îmi doresc supa aia.
Putem lua conserve de supă?
Pot s-o iau acasă?
Sami, vrei să-mi trimiți niște conserve?
Bine, mă întorc să mănânc la restaurantul tău.
Ai putea pune scaune aici.
Sunt vești importante în Finlanda când suntem aici.
Acum câteva zile, au apărut stelele Michelin
și singurul restaurant nou care a primit o stea
în toată Finlanda e Finnjävel.
Bucătarul-șef e Tommi Tuominen.
A luat mâncarea care se mânca în cantinele școlare,
urâtă de toată lumea, și a făcut-o extraordinară.
Ce îmi place, și vorbeam asta cu managera noastră, Satu,
chiar când intram, a zis:
„Mulți finlandezi nu se gândesc la propria bucătărie
când ies să mănânce.” Nu?
Exact asta e.
De asta am deschis restaurantul.
Unul dintre preparatele pe care le voi servi
e printre cele mai urâte în școli.
Nemaipomenit! Iubesc ce urăște lumea.
Pe Satu a entuziasmat-o atât de mult vestea,
încât a zis că trebuie să vină curând. Așa că Satu…
O invit pe managera Satu să se alăture.
Trebuie cineva cu experiența prânzului la școala de aici
pentru a simți diferența.
Vreau să încep cu o variantă diferită
a unei mâncări finlandeze tradiționale, supa de mazăre.
Da!
După cum știe Satu,
supa de mazăre e printre mâncărurile obișnuite.
- Da. - Ca în America.
- Nu? E în toate restaurantele. - Deci…
Nu e superb?
- Gust-o prima! - Fac onorurile.
- Spune-mi dacă e bună! - Te rog.
E puțin mai bună?
Aș spune că e din altă lume, sincer.
- E din altă lume. - Ar trebui să iei din mijloc.
Sunt aceleași ingrediente.
Are puțin porc afumat, cremă de muștar,
sos beșamel și șuncă
Următorul preparat. Să mergem și mai în urmă!
Asta e țelină.
Ai comanda uitându-te la ea?
Nu e atrăgătoare.
Arată ca un bolovan pe farfurie.
Apoi o deschizi
și e o chestie fragedă, cu gust de nucă, delicioasă și suculentă.
O servim cu merișoare murate și unt.
E una dintre legumele grozave.
Câtă aromă!
Și atât de simplu! Nu e mare lucru.
Pare că e un cartof
sau că are gust de conopidă, dar nu.
- E mai bun decât ambele. - Mai puternic.
Cu mult. Dar îmi place. A fost bun.
Da. Genial.
Spune despre nume! Vreau să zic bine. „Fin-ia-vel"?
- Finnjävel. - „Fin-iai-vel".
„Drac finlandez”.
A fost un termen jignitor.
A fost un cuvânt urât timp de decenii.
Am vrut să-l luăm de la suedezi
și să-l transformăm în ceva pozitiv, tipic nouă.
- Suedezi! - Da.
Hai la următorul!
- A fost bun. - Da.
Care e varianta noastră a preparatului de la școală de care vorbeam.
Tilliliha. Îl știi.
- Da. E groaznic. - Carne cu mărar.
La un moment dat, a fost atât de prost, încât a fost eliminat din școli.
Varianta tradițională e un sos, carne, sperăm că de vițel,
dar, de obicei, e ce găsești.
Ar putea fi cam…
- Tare. - …ațos și lung
- …și acest… - Da.
- Ca acasă, în copilărie. - Apoi… Da.
Ai coșmaruri cu asta.
- Bine. - Te rog. Poftă mare!
- Călătorește… - Sunt cobaiul, da?
Da, întoarce-te în copilăria neavută!
Da.
Îți amintești trauma din copilărie, nu?
Nu am traumă din copilărie. Mănânc bine.
Uite! Știi că va fi nemaipomenit.
Satu!
- Hai! Înzdrăvenește-te! - Vom lupta pentru asta.
Da, luptă puțin cu mine!
Finnjävel.
Dacă era prânzul la școală,
aș fi fost un elev grozav în loc de ce am fost.
Satu, a fost delicios. Ce zici de masă?
A fost grozavă.
- Da! - Da.
Ți-a redefinit copilăriei, nu?
Da. M-a vindecat. Mi-a vindecat traumele.
Foarte bine. Magia mâncării.
- Richard! - Da.
- Nimic pentru tine. - Te compătimesc, Richard.
Mulțumesc!
Poți spune tot ce zicem mereu în emisiune.
- Vreți să ziceți amândoi? - Da.
- Bietul Richard! - Da.
Asta mă bucură.
Acum vom face un lucru nefăcut în emisiune.
Vom cunoaște un lider mondial.
Prim-ministrul Finlandei a fost de acord să ne vedem la o cafea
pe una dintre sutele de insule din jurul orașului Helsinki.
Asta e insula Lonna.
E o cafenea pe Lonna și acolo ne-am întâlnit.
- Dnă prim-ministru! Încântat! - Bună! La fel.
- Ce faceți? - Bine. Mersi pentru întrebare!
E o onoare pentru mine să fiu azi cu dvs.
Ea e Sanna Marin. A fost înainte ministru al Transporturilor.
La 35 de ani, e printre cei mai tineri lideri din lume.
- Mă bucur că sunteți aici. - Îmi place.
E o insulă minunată, la fel ca orașul și țara.
- Da. - Știți fiecare insulă?
Nu. Dar am mai fost aici. E o saună grozavă.
- Serios? - Da, e saună publică seara.
- Sunt saune peste tot. - Da. Așa e.
Am fost la saună pe barcă.
- Ați înotat? - Nu sunt nebun.
Încă nu e așa de frig.
Ați sări acum în apa aia?
Nu acum, fiindcă facem emisiunea, dar…
Cred că o vom schimba.
O să punem premierul Finlandei să sară în apă.
Sunt aici ca turist și ador ce văd.
Văd aer curat, frumos, apă. Toți sunt fericiți în Finlanda.
Asta am citit. Sunteți cei mai fericiți de pe Pământ.
Așa e?
Da. Nu suntem mereu veseli.
Are legătură cu faptul că avem o societate bună, sigură.
- Da. - Toată lumea are posibilități
și avem un sistem public social și de sănătate bun.
De asta suntem cei mai fericiți.
E o fericire mai profundă, nu e superficială.
Exact.
Știu că mediul e important pentru voi.
Da. Cele mai mari provocări ale omenirii
sunt schimbările climatice și pierderea biodiversității.
Vrem să fim prima societate neutră din punct de vedere climatic
și vrem să fim neutri până în 2035.
- Minunat! - E rapid.
De fapt, cel mai important e că nu e un proiect pentru guvern.
- Da. - Nu e unul pentru politicieni.
E un proiect pentru întreaga societate.
Dacă nu facem această schimbare, nu mai contează nimic.
Dacă ar fi după mine,
tinerii ar avea mai multe poziții de putere în lume.
Scuze! Vorbeam mult.
- Nu, asta ne place. - Asta e bine.
E mai bine decât să vorbesc eu.
Descopăr că, fiind cu un premier, ar trebui să-l lași să vorbească mai mult.
- Aveți familie? - Am soț și un copilaș.
- Câți ani are copilul? - Fiica mea are trei ani și jumătate.
- E grozav. - Da.
Am citit că ați fost brutar.
- Poftim? - La facultate. Așa e?
- Am lucrat… - La o brutărie?
…o vară într-o brutărie. Da.
La 15 ani. Nu sunt brutar.
De asta ați vrut să ne cunoaștem.
- Să fac ceva. - Asta e! Am auzit că face fursecuri.
M-au indus în eroare.
E vremea pentru răsfăț.
Mergem la, poate, restaurantul național al Finlandei, aflat în Helsinki.
Se numește Savoy. E deschis din 1937,
iar Kenneth mă duce acolo să cunosc bucătarul-șef Helena Puolakka.
Are lucruri deosebite pentru noi.
De fapt, mâncăm vorschmack.
Vorschmack e mâncarea tradițională la Savoy.
E o mâncare din hering tocat, care conține în mare parte carne
și se servește caldă.
N-am mai mâncat. Pare puțin idiș.
- E idiș. - Serios?
Da. Înseamnă „aperitiv”.
Da. Când am început aici,
toți clienții obișnuiți ne rugau
să nu ne atingem de el, să nu îl scoatem din meniu.
Trebuia să rămână neschimbat.
M-am gândit că e istoric.
Rețeta originală de vorschmack la Savoy provine de la feldmareșalul Mannerheim,
care a fost un personaj important în istoria finlandeză.
A fost lider militar de frunte și a devenit mai târziu președinte.
Când un astfel de tip cere să-i faci rețeta preferată, vorschmack,
așa ar trebui.
M-am gândit să fac vorschmack pelmeni.
Poate fi un fel mai elegant de a servi vorschmack.
E ce se află în felului tradițional…
Vorschmack. Da.
E doar prezentarea ta.
Da.
- Acum e foarte sofisticat. - Bon appétit!
Uite ce frumos e!
- Ce părere ai? - Bine. E nemaipomenit.
Prima dată am simțit gustul de hering.
E o aromă de oțet, de murătură, amestecată cu vită la aburi.
Și e delicioasă. Salivez când vorbesc cu voi.
E un efect special.
Da. Cred că e interesant cum vine direct heringul.
Dar confortul cărnii din spatele lui.
De parcă mănânci mai multe feluri deodată.
Uită-te la noi!
Hering tocat.
Minunat, nu? Simplu.
Dar l-ai făcut foarte sofisticat.
Pari foarte fericit. Sunt fericită când ești fericit.
- Mulțumesc! - Mulțumesc!
Au masa la care stătea Mannerheim aici. Putem să…
- Masa obișnuită? - Da.
Ce restaurant frumos! Uite ce priveliște!
Și iată-l pe mareșal!
Și telefonul lui.
- Serios? - Da.
Sună.
Alo! Mannerheim.
Nu, mănânc vorschmack.
Pot aștepta.
Google, inițiază un apel video cu Brad!
- Uite-l! - Bună!
- Uite! - Ce faci?
Frumosule!
- E bine? - Peruca e bună.
E mai bine? Mă bucur să te văd. Unde ești?
La Helsinki.
Acolo unde…
- De acolo sunt vampirii? Helsinki? - Nu.
Te gândești la Van Helsing din filmele cu Dracula. Nu.
Helsinki e în Finlanda, băiete.
Am auzit că e nemaipomenit.
Nimeni nu seamănă cu tine.
Ești al treilea care zice asta azi.
Sau cu mine, apropo. Așa e.
Da, pare că nu mai avem mult.
Am cunoscut un tip. Era foarte drăguț și plăcut.
M-a dus să caut ciuperci în pădure.
Să-ți zic, Phil!
- Da. - Așa te prind.
Te duc să cauți hrană, iar apoi ești…
Cu ciupercile.
Cum e mâncarea?
- Bună! Vezi asta? - Ai clătite evreiești?
Tare! Produse de patiserie?
Da, produse frumoase, cele mai bune chifle cu scorțișoară.
- Brad! Hai! - Nu, bune?
Da, un motiv să vin aici.
Brad, când îi sun pe cei mai tari, ca tine…
- Da. - …cer o glumă pentru Max.
- Bine. - Ai una care i-ar fi plăcut lui Max?
Bine. L-am adorat pe Max. A fost tatăl pe care mi l-am dorit mereu.
Pentru că l-ai cunoscut pe tata. Era cam…
Așa că, în cinstea lui Max, am o glumă.
Doi pompieri… într-o cameră plină de fum.
Bine? Și…
- Să tăiem! - Alo!
Bine.
- Nu vrei să auzi sfârșitul? - Mai ai ceva?
Da.
Acești doi… se ceartă pe…
Și… Bine.
Cred că e gata.
Bine.
Am Resursele umane la telefon.
Sigur că da.
Bine. Uite gluma mea!
Te iubesc.
E în cinstea lui Max, pe care l-am adorat, tatăl lui Phil.
Trei evreice stau pe o bancă într-un parc
și toate zic că au cel mai bun fiu.
Iar prima evreică zice:
„Fiul meu e cel mai bun! Primesc flori la fiecare Șabat!”
Iar a doua zice:
„Trebuie să-ți spun că fiul meu…
e cel mai bun, fiindcă mă sună de trei ori pe săptămână.”
A treia mamă evreică:
„Trebuie să vă spun că fiul meu e cel mai bun.
Merge la terapie cinci zile pe săptămână
și nu vorbește decât despre mine.”
E foarte sensibil.
Philly, te iubesc.
Cât e ceasul în…
E 8:00 la Helsinki, iar la Los Angeles e 22:00, cu o seară înainte, nu?
- Da, 22:00. - Da.
Da, soția e în pat și face…
- Știu. - Fantoma lui Don Rickles.
E foarte materialistă.
- Stă acolo? - Da.
- Phil te salutat. - Bună!
Treci încoace!
Stai puțin!
Treci încoace!
Vino! Are mulți bani, Issy. Hai!
Uită-te la Phil! Datorită lui ai inel.
Salută-l pe Phil!
Ce frumoasă! Bună, Issy! Bună!
Nu-i gro… Uite! E minunat, nu?
- Hai să cinăm! - Se întrerupe.
Știi ce? Ea nu… Devine irascibilă.
Nu vorbesc cu tine.
Încă te pricepi!
- Bine. Șalom! - Te iubesc! Cu bine!
- Pa! - Șalom!
Prietenii mei amuzanți.
Pentru ultima oprire, mergem la grătar
în Helsinki.
Coproprietarul de la B-Smokery, Karri Niinivaara, promite bunătăți.
Bună!
Salut!
Iată-i pe noii mei prieteni: Sara, Kenneth, Sam și Kim!
Ce m-am distrat cu ei!
- Beți gin? - Da.
Nu beți un simplu gin, ci unul foarte bun.
- Ești bine? - Da. Mă bucur să te văd.
- Și eu. - Bine, liniștiți-vă!
Pentru noii prieteni din Finlanda, pentru Helsinki
și pentru timpul minunat petrecut datorită vouă!
Mulțumesc!
- Mulțumesc că ai venit! - Și eu.
Mă bucur că ești aici.
Eu, de primire.
- Poftim! - Uite!
Murături.
Acum e grătar.
Uite coastele astea! Uite pieptul ăsta!
Dacă n-aș sta în Helsinki cu prietenii de aici,
aș jura că sunt în sudul Statelor Unite.
Avem berile?
Sălbatic. Ia o gură de gin și întreabă de beri.
- Încerc să dau caracter finlandez. - Pieptul e grozav. Mulțumesc!
Totul.
Îmi place schimbarea adusă.
Și echipa e nemaipomenită. E o atmosferă bună.
- Echipa asta? - Da! Grozavă!
Uite! Aplauze pentru echipă! Nu vezi asta niciodată.
- Știi… - Nu-i mai dați gin Sarei!
Apoi, cred că doar pentru mine, a făcut pastramă.
Așa mai merge.
Și îmi place litera „B”.
- Întipărită? - Da.
Ai văzut ce îți place.
- Bine. - Devine serios.
Chiar devine serios.
- Are ceva picant care îmi place în spate… - Da.
Muștarul și murăturile sunt super.
De obicei, salata de varză ar înlocui murăturile.
Și sosul rusesc. Îmi place.
Asta îmi place mult în Finlanda.
- Nu e ca Reuben în New York. - E bine.
- Nu trebuie. - Dar are ceva special.
Nu mă așteptam la asta.
Parcă mi-au arătat ceva de acasă.
Ce le-aș putea da în schimb?
Nu știu. Am un as în mânecă.
E momentul desertului.
Asta e ceva inventat în Brooklyn, New York,
- …acum o sută de ani de… - Da?
…imigranții evrei germani. Cremă de ou.
- Pe măsură ce amesteci… - Îmi place sunetul.
…adaugi apă minerală.
Vedeți?
- Tare! - Face spumă.
- Hai! Puneți… - Doamne! Uite!
Da, amestecați și turnați!
Super truc, nu?
- Vreau cel mai tare toast finlandez. - Bine.
Kippis!
- Foarte ușor. - Milkshake cu puține calorii.
- Exact! - E bun, nu?
Mă bucur că vă pot da din gustul de acasă la voi.
Mulțumesc că ai împărtășit! Mulțumim mult!
Citisem că finlandezii sunt cei mai fericiți oameni de pe Pământ,
dar nu o arată.
Nu râd prea ușor,
așa că poate dura mult să ajungi la ei.
Toate au fost prostii,
pentru că cei pe care i-am cunoscut în orașul ăsta minunat
au fost foarte primitori și drăguți.
Sensibilitatea și grija pe care o au
pentru lumea din jurul lor
pot reprezenta secretul fericirii.
La următoarea vizită,
vom avea un produs numit Crema de ouă a lui Kim.
- O să zic că ți-am spus! - Te dau în judecată!
Ar putea fi adevărat!
Google, tradu asta în finlandeză!
„Mulțumesc, Finlanda,
pentru că ai fost atât de caldă și de primitoare cu mine!
Mi-a plăcut mult aici și te iubesc.
Mulțumesc!”
- Noroc! - Noroc!
Vă rog, cineva
Cineva
Vă rog, cineva
Cineva
Vă rog, cineva
Cineva
Vă rog, cineva
Cineva
Vă rog, cineva
Cineva
Vă rog, cineva
Poate cineva
Cineva să-l hrănească pe Phil
Vă rog, cineva
Cineva să-l hrănească pe Phil
Cineva să-l hrănească acum
Subtitrarea: Monica Tarău