NETFLIX-DOKUMENTTISARJA
Ovatko nuo peräisin täältä?
Täältäpä hyvinkin. Osaatko avata osterin?
Kärki tuntuu menevän sisään, kun veistä liikuttaa tässä kohdassa.
Sitä vedetään reunaa pitkin. Voilà.
Minulleko? -Ole hyvä.
Kiitoksia. Ääntä kohti.
Melkoinen päiväuni.
Huippukokki avaa minulle ostereita, kun juon valkoviiniä merenrannalla.
Syö ihmeessä itsekin. Ne ovat maukkaita.
Selvä. Kippistä vain. -Kippis.
Haluatko kokeilla? -Niin kai sitten.
Kannattaa aloittaa tästä. -Tästäkö?
Työnnän kaikin voimin. -Se on tarpeeksi syvällä.
Viihdytkö Portlandissa? -En ehkä tämän jälkeen.
Iloinen, nälkäinen mies
Matkustaa meritse ja maitse
Hän yrittää ymmärtää
Pastan, possun, kanan ja lampaan taidetta
Hän ajaa luoksenne
Hän lentää luoksenne
Hän laulaa teille
Ja tanssii teille
Hän nauraa kanssanne
Ja itkee vuoksenne
Hän pyytää vain yhtä vastapalvelusta
Joku, olkaa kilttejä
Voiko joku
Voiko joku ruokkia Philin?
Joku, ruokkikaa hänet nyt
Arvatkaapa parhaat katuruokakaupungit.
Marrakech, Rio, Bangkok sekä Portland. Kuulitte oikein.
Järkytyin lukiessani siitä.
Ehkä tekin pidätte katuruoasta.
Se on näet yksinkertaista, helppoa ja maukasta oikein valmistettuna.
Apajista voi kiittää kaupunginhallitusta.
Laman myötä ulkona syöminen yleistyi ja paikkojen perustamista helpotettiin.
Fiksu hallitus.
Miksen ole käynyt täällä ennen? Paikka on parin tunnin päässä kotoani.
En ole koskaan käynyt täällä.
Olen vähän tyhmä.
Opin kuulemma nopeasti uutta vierailemalla ruokakorttelissa.
Ruokakortteli on kuin ravintolamaailma.
Paras niistä on kuulemma Prost. Siellä kannattaa käydä.
Siellä on tarkoin harkittu valikoima toinen toistaan upeampia ruokakojuja,
joista ei uskoisi voivansa ostaa kolmen tai neljän tähden annoksia.
Mutta kylläpä voi.
Michael Russell on kirjoittanut ruokakortteleista kymmenen vuotta,
ja paikkojen kulttuuri onkin rikasta.
Tyylikkäillä alueilla on oma korttelinsa.
Kuka hän on? -Olen Deepak.
Olen Phil. Tässä on kuuluisa Desi.
Aivan. -Pidän intialaisesta.
Ajattelin tilata kanaa, mutta neiti suositteli meille lammasta.
Yksi molempia.
Pari minuuttia menee. -Hienoa.
Tilataan sillä aikaa jotain muuta.
PAISTETTUA MUNAA
Mitä otan? -Maista Yolko Onoa.
Yolko Onon lisäksi… - Otetaan Sriracha Mix-A-Lot.
Otetaan sekin.
Valmistan ne teille. -Kiitos.
Kaksi valittu. -Kolmas kierros.
Tilasimme kaksi annosta. Pitäisikö tilata jotain muuta?
Paistettuja munia, Desi. -Entä Matt's BBQ?
Matt's BBQ on kaupungin paras.
Tässäkö se on?
Oletko sinä siis Matt? -Olenpa hyvinkin.
Mike kertoi sinusta hyvää.
Mahtavaa. -Onko teillä maisteluannos?
Voimme tehdä annoksen, jossa on kaikkea.
Pidän sellaisesta, missä on kaikkea. -Pitele sitä kuin vauvaa.
Jestas sentään. -Mitä Mike syö?
Katsokaa tätä!
Tuollaisen reaktion halusinkin.
Istumme tänne. Ehkä teitä onnistaa, ja saatte tähteet.
Tässä on siis rintapaistia ja kylkeä.
Kalkkuna on suosikkini. -Se on hyvää.
Tuo on jalapeño-cheddar-makkara. -Mahtavaa.
Jokainen tarjottimelta maistamani suupala on suorastaan ilmiömäinen.
Paistettu muna on hyvää.
Onpa hyvää.
Aivan loistavaa.
Pidätkö muuten Yoko Onon musiikista?
Hän on ihana ja oli aikaansa edellä.
Hänellä on vain huono maine. Hän ei hajottanut The Beatlesia.
Miksi The Beatles hajosi? -He eivät enää kestäneet Ringon vitsejä.
Sitten intialaista.
Onko tuo lammasta? -On.
Katsokaa lammasta.
Kaunis yksilö. Onpa mahtavaa.
Ei ihme, että käyt täällä.
Jestas! Aivan mahtavaa.
Desi on paras. -Missä hän on?
Deepak on tuolla. -Hän on mahtava.
Nuori mies. Deepak.
Tämä on parhaita intialaisia ravintoloita, joissa olen käynyt. Ja pidät sitä kojussa.
Kauanko olet kokannut?
Olen pitänyt kojua noin kuusi vuotta.
Olin ennen tekniikan alalla.
Täytettyäni 40 halusin tehdä jotain uutta ja päätin perustaa ruokakojun.
Siksi oletkin mahtava!
Teet tätä sydämellä. Luovuit tekniikasta.
Saanko kysellä tekniikasta? Tietokoneeni… -En muista enää mitään.
Minua pyydetään korjaamaan koneita. Tarjoudun sen sijaan tekemään currya.
Jos pystyt tähän, tietokoneesta viis.
Paistetut munaleivät olivat hyvä, Madison.
Arvasin. -Ne olivat herkullisia.
Usein munaleivissä on lähinnä kokkelia.
Minusta keltuaisen pitää valua.
Se itsessään on kastike. -Aivan.
Mikseivät kaikki tajua sitä? Kukaan ei halua sotkea paitaansa.
Saamme valituksia valuvasta keltuaisesta.
Mitä he odottavat? -Mitäpä sitä anteeksi pyytelemään?
Ei pyydellä.
Matt. -Kas hei, Phil.
Olen nerojen pöydässä. -Maistuiko grilliruoka?
Se oli kaikkien aikojen parasta. Tarkoitan sitä todella.
Mahtavaa. -Se oli upeaa.
Pyysin ison.
Uusille ystäville ja Portlandille. Missä se on ollut koko elämäni?
Olette kaikki aivan mahtavia.
Siellä oli hauskaa,
koska ruoka oli loistavaa.
Eikö olekin hyvää? Katsopa sinua!
Otetaan laajakuvaa. Syö seisten ja näytä siltä, että sinulla on hauskaa.
Jos jatkan, laajakuva ei kohta riitä.
Kävin kerran Moskovassa.
Venäläiset halusivat tehdä sarjastani version nimeltä Kaikki rakastavat Kostjaa.
Exporting Raymond kannattaa katsoa.
Perheeni pitää siitä kärsimysteni takia.
Ihastuin Moskovassa yhteen asiaan. Nimittäin venäläiseen ruokaan.
En odottanut sen olevan niin hyvää.
Lisäksi se on suunniteltu vodkan kylkeen.
Olet Bonnie Morales.
Olenpa hyvinkin. -Olen Phil.
Hauska tavata, Phil. -Samat sanat.
Yksi Portlandin parhaita ravintoloita on kuulemma paikka nimeltä Kachka.
Ruoka on saanut innoitusta Venäjästä ja muista entisistä neuvostotasavalloista.
En tiedä kaikkea, mutta arvelen, ettei Bonnie Morales ole venäläinen nimi.
Vanhempani tulivat Neuvostoliitosta ja halusivat amerikkalaisen nimen.
Bonnie kuulosti heistä eksoottiselta.
Mieheni sukunimi on Morales.
Hän on puoliksi meksikolainen. -Tässäkö hän on?
Siinä hän on. -Minä tässä.
Mitä teet täällä? -Israelkaan ole venäläinen nimi.
Mikä perheesi sukunimi on? -Frumkin.
En haluaisi sanoa Moralesia paremmaksi.
En toki halua loukata Frumkineja.
Et tietenkään haluaisi. -En niin.
Olen juutalainen. Meillä on hassuja nimiä.
Pitää paikkansa. -Lipschitz on yleinen nimi.
Mitä vodkaa tämä on?
Se on tekemäämme piparjuurivodkaa.
Meidän pitää nostaa malja.
Mille juomme? -Philille.
Onpa kilttiä. Ja teille.
Joit kaiken. Minä mieluummin siemailen.
Juo vähän, ja pian haluat kaiken.
Haluan laittaa pullollisen matkalaukkuuni.
Se onnistuu.
Kappas vain. -Kas niin.
Siirrä tuo pois. -En voisi olla onnellisempi.
Anopillani on aina tapana sanoa,
että hyvin katettu pöytä on sellainen, jossa sormi ei mahdu lautasten väliin.
Sen pitää olla täynnä.
Pöydän pitää aina olla täynnä. -Samaa mieltä.
Nämä ovat pelmeenejä. Niissä on sian- ja vasikanlihaa.
Kukapa ei tästä pitäisi?
Seassa on voita, viinietikkaa ja smetanaa,
joka on omaa maitotuotantoamme.
Maistuu paremmalta kuin näyttää!
Ihan totta. Nämä näyttävät… -Jos saisin pennin joka kerta…
Nämähän ovat kauniita.
Pikkuisia nyyttejä.
Maku on kuitenkin suorastaan räjähtävä. En osannut odottaa sitä.
Luulin tätä pikemminkin lohturuoaksi.
En odottanut, että maku potkaisisi.
Voi pojat. Mahtavaa.
Haluamme ihmisten lisäävän ruokamme -
henkiseen hakemistoonsa, josta he valitsevat illallisvaihtoehtonsa.
Venäjää ei ajatella. -Sushia, italialaista…
Sitä luullaan mauttomaksi ja…
Tylsäksi. -Aivan. Tylsäksi.
Kas niin.
Tämä on pääkokki Francisco. -Hauska tavata.
Mukava tavata.
Olen tämän ravintolan lihasvoima. -Näytä lihakset.
Hyvä, Francisco! -Lihasta riittää.
Tämä on yksi perinneannoksistamme. Jänistä saviruukussa.
Haudutettu talon smetanassa.
Vähän herkkutatteja ja hapankirsikoita.
Ja paljon valkosipulia. -Todella paljon.
Haluatko työn ruokasalista?
Olen pyytänyt harjoittelija ovelle, mutta omistajat eivät ole reagoineet.
Miksi ravintolan nimi on Kachka?
Päätettyämme perustaa ravintolan -
ajattelin heti isäni äitiä, jota en koskaan tavannut.
Toisen maailmansodan aikana saksalaiset etenivät Valko-Venäjälle.
Hän yritti saada vanhempansa ja nuoremmat sisarensa lähtemään.
Hän lähti kolmekuinen vauva mukanaan kohti Venäjää ja tuli pysäytetyksi.
Häntä luultiin juutalaiseksi. Hän sanoi olevansa juutalainen matkalla Venäjälle.
He sanoivat: "Jos olet ukrainalainen, miten sanotaan 'ankka' ukrainaksi?"
Hän ei tietenkään osannut ukrainaa, mutta arveli sanan olevan kachka.
Hän sai jatkaa matkaa.
Selvisi, että kachka on ankka ukrainaksi,
valkovenäjäksi, puolaksi ja jiddišiksi.
Se sana pelasti ihmishengen. -Juuri niin.
Se oli minulle siis hyvin tärkeä sana.
Kaikilla on kachkasta oma versionsa.
Se on mitä pienin onnenkantamoinen, jota jokainen tarvitsee selviytyäkseen.
Onnea on aina. -Onpa kaunis tarina.
Uskomatonta. -Kiitos.
Kaikelle, mikä yhdistää meitä. -Olipa ihanasti sanottu.
Aina on jotain yhteistä. Se pitää muistaa.
Nyt pyöräilen kaupungin halki.
Kyllä. Puisto on kaupungissa.
Hei, hauva.
Kaksi hauvaa.
Peter Cho oli huippukokkina New Yorkissa usean vuoden ajan.
Hän muutti Portlandiin ja avasi kotiinsa upean paikan nimeltä Han Oak.
Hänellä on ihana perhe.
Tapasin Sun-vaimon sekä pojat Frankien ja Elliotin.
Valmiina? Heitä se…
Suoraan naamaan.
Minulla kävi tuuri.
Hän valmistaa minulle tänään autotallissaan yksityisen lounaan.
Onko tämä siis talosi?
Olemme asuneet täällä viisi vuotta.
Täältä ei uskoisi löytävänsä keidasta. -Totta.
Tässä on grillikylkeä.
Tämä on marinoitua kalbia.
Kivan marmoroitunutta. Se on todella rasvaista ja herkullista.
Saanko ylävitoset?
Tarjoilivat ovat erittäin innokkaita.
Saisimmeko juotavaa?
Haetko isän lempijuoman jääkaapista?
Osaatko avata sen?
Tuonko sinä halusit? -Tuonpa hyvinkin.
Osaatko avata sen? -Olet paras, Frankie.
Onko tämä ylpein hetkesi? Lapsi tuo sinulle ensi kertaa olutta.
Kiitos, Frankie! Avaatko tuonkin?
Olet vahva, mutta tuo on… -Mikä tuo on?
Se on mikrofoni.
Hyvä. Kiitos oluesta, Frankie.
Kiitos. -Mitä tapahtuu?
Portlandiin iski Smashburger-villitys.
Ajattelimme hieman asiaa ja päätimme murskata pihvit,
laittaa ne bao-sämpylän sisään ja paistaa ne pannulla.
Se on kuin pannulla paistettu myky, mutta…
Se juustohampurilainen.
Tästä on pakko pitää.
Tuolla tienaamme lasten opintomaksut.
Tietenkin. Jestas sentään.
Jotkin ruoat saavat miettimään, miksei ole aiemmin maistanut vastaavaa.
Anna mennä. Osaat varmasti.
Älä koske kuumaan kohtaan. -Hienoa!
Hyvää työtä! -Mahtavaa!
Oppilas vie opettajan paikan.
Teen ison salaattikääryleen, mutta siihen liittyy muutakin.
Tiedätkö, miten iso suupala tämä on?
Se hädin tuskin mahtuu suuhun.
Koko käärylekö? -Se syödään kerralla.
Tämä on hieman… -Niinkö? Noinko se pitää syödä?
Tuohan on valtava.
Tässä.
Aivan. Entä Richard?
Kaikille yksi. -Richard voi maistaa.
Onko tämä totta?
Pikkulapsikin syö mykyn tuosta vain.
Mitä?
Kas niin.
Yhdessä? -Pystyt siihen kyllä. Kippis.
Vau!
Katsokaa.
Vauhtia!
Ehkei ole oikea aika kertoa… -Liian paljon.
Nappiin meni. -Hyvää työtä.
Mahtavaa. Pitelet itseäsi syödessäsi.
Pitää olla varovainen.
Ehdottomasti. Otapa nyt vähän… -Olipa mahtavaa. Niin?
Pystyn syömään -
kymmenen mykyä lautaselta kymmenenä suupalana.
Niinkö?
Hän syö kymmenen kokonaisena.
Hän vain kerskuu.
Nöyrät kehut ovat hänelle tyypillisiä.
Tuo oli ihan aito kehu. -Kehuskeleva kehu.
Hänessä ei ole mitään nöyrää.
Haluan syödä loppuun rauhassa.
Pahus.
Pidättekö luonnosta?
Tänään lähdemme melomaan Clackamas Countyyn.
Hurjista olosuhteista viis…
Laineet ovat valtavat.
…tyhmä Richard pakottaa minut pikkuruiseen kanoottiin.
Tämä on pelottavin osuus.
Olen toki löytänyt lisää seikkailumieltä sarjan taipaleen varrella…
Onko tämä oikein päin? -On se.
…en ole silti mikään eräilijätyyppi.
Hyvästi, Monica.
Laita kädet keskelle.
Näinkö?
En oikein meinaa oppia tätä.
Pelkästään viiden minuutin melominen alkaa jo sattua olkapäihini.
Keripukkikin taitaa iskeä.
Nojataanko meloessa eteenpäin?
Airo valuttaa vettä syliini heti, kun käännän toista päätä vedessä.
Vesi valuu aina melaa kääntäessä.
Ainoa ilmoittamani vaatimus oli se, etten missään nimessä halua kastua.
En saa kastua. Olen kuin elokuvan riiviö.
Kallistun.
Tervetuloa Vinon melojan uuteen jaksoon.
Yhtäkkiä näen ihmisiä, jotka jostain syystä nauttivat olostaan.
Anteeksi. Olen ensikertalainen.
Miten pärjään? -Hienosti.
Taidan alkaa tajuta, miksi.
Täällä on rauhallista.
Todella kaunista!
Olen meloja.
Pidättekö Top Chefistä? Katsoitteko Portlandin kauden?
Jos katsoitte, pidätte Shota Nakajimasta.
Tänään menemme upeaan paikkaan, joka ei kuulostanut upealta.
Sen nimi on Jacobsen Salt Company.
Tapaan tänään Shotan kanssa yrityksen johtajan, Ben Jacobsenin.
Hän tietää paljon suolasta.
Tervehdys. -Luulin suolaa vain suolaksi.
Ilmeisesti se on muutakin. -Tavallaan.
Onpa hauska nähdä. -Samoin.
Tervetuloa. Lähdetään veren ääreen.
Selvä. En kai sentään kastu?
Tämä on Netarts Bay. Näytän teille, mistä vesi tulee sisään.
Pienen suolayrityksemme vesi tulee täältä pientä kumiletkua pitkin.
Mitä ihmettä?
Suppiloidaanko suola tätä pitkin? -Merivesi tulee tätä pitkin.
Tuleeko kaikki vesi tätä pitkin?
Letku on melkoinen pettymys.
Minunkin letkuni on sellainen.
Paikka on suojeltu, ja täällä viljellään kymmeniä miljoonia ostereita.
Täällä ei voi juurikaan muokata maata. -Hienoa.
Suolamme laatu riippuu suoraan lahden hyvinvoinnista.
Hoidamme tämän alueen mikrotislauksen.
Rannan tuntumassa kasvavat puut ovat myös todella kauniita.
Kävelläänkö ylös? Näytän valmistuksen. -Sopiihan se.
Tiedän vain, miten suolaa sirotellaan.
Isäni teki suolapurkin kanssa näin kaikelle pöytään tuodulle ruoalle.
Äitini kehotti maistamaan sitä ensin. Isä vastasi pitävänsä suolasta.
Laitammeko hiusverkot päähän? -Laitamme.
Tämä on keittovajamme.
Suodatamme merivedestä kalsiumin ja magnesiumin kiehuttamalla sitä.
Näinkö se tehdään maailmalla?
Paikasta riippuen sekä merivesi että työvaiheet ovat erilaisia.
Tuloksena on erilaista suolaa.
Katsotaanpa suolaa. -Tehdään niin.
Tällä saisi keitettyä paljon pastaa. -Todella paljon.
Paljonko suolaa laitatte pastaveteen? -Juuri sopivan määrän.
Tämä vaihe onkin jo todella hauska.
Käytämme höyrytyspöytien alla lämpöä.
Suolakristallit alkavat muodostua hyvin hitaasti veden pintaan.
Näinkö se tehdään? -Me teemme sen tällä tavalla.
Voi luoja.
Kaunista, eikö? -Voiko sitä syödä?
Suola muodostaa hiutaleita. -Jopas jotakin.
Onpa kaunista.
Ne näyttävät lumihiutaleilta. -Upeita.
Kippis.
Maku viipyilee. -Hienoa, eikö?
Lopuksi se maistuu makealta.
Hyvää suolaa maistaessaan kuka tahansa huomaa eron heti.
Tuon maistaminen oli mullistava kokemus.
Aivan. Haluatko kokeilla? -Ilman muuta.
Aloita täältä. -Tiesin, että on olemassa oikea tapa.
Etenit toiseen päähän asti. -Aivan.
Loppuun saakka.
Voit työntää päätyyn asti.
Hyvää työtä. Olen suola… Mikä ammattinimike oikein on?
Suolamies? -Suolantekijä.
Olen suolantekijä.
Katsopa tuota.
Kaunista lunta tai laitonta huumetta.
Vanhempani suosittelivat varasuunnitelmaa.
Olen Phil. -Hauska tavata.
Onpa herkullista.
Juuri kun luulee nähneensä jo kaiken, Portland osaa yllättää vielä kerran.
Peter Cho vie minut lempikojulleen, jonka ruokien en tiennyt olevan olemassa.
Menemme Ruthie'siin. Se tarjoilee mormoniperinteisiin pohjautuvaa ruokaa,
joka on valmistettu portlandilaisittain.
Mahtavaa. Käydään peremmälle.
Eikö?
Mitä kuuluu?
Oletko Colin? -Olen.
Olen Phil. -Hauska tavata.
Samoin.
Miten menee?
Yhdeksän neliömetrin kojussa Colin ja hänen kumppaninsa Aaron -
tarjoilevat ruokaa, joka on Colinin mummin inspiroimaa.
Olemme molemmat kotoisin Utahista.
Koju on nimetty mormonimummini mukaan. Hänellä oli eräänlainen keittokirja.
Kirkossa käyneet perheet kokosivat siihen reseptejä monen sukupolven ajan.
Saimme paljon inspiraatiota mummiltani, hänen perinteistään ja keittokirjasta.
Ja paikallisilta maatiloilta.
Mahtavaa. -Istutaanko?
Ruoka on melkein valmista.
Meille on juotavaa!
Colin.
Tämä on maissisalaattia, jossa on marinoituja tomaatteja.
Ihanaa. -Basilikaa.
Päällä on maissileipää ja kypsää durraa.
Tuo on kalavoileipä.
Se on kypsentynyt tunnin ajan.
Jäykistyminen tekee siitä rapeaa.
Tämä on eräänlainen possunpihvimme.
Sitä on kypsennetty päivä ruususuolassa.
Sitä on tyhjiökypsennetty 24 tuntia.
Se on paistettu puu-uunissa.
Ruth-mummini sämpylät ovat ehkäpä suurin ylpeydenaiheemme.
Olen syönyt niitä aina. Ne ovat kaikkien aikojen suosikkini.
Ne hymyilevät onnesta.
Kiitos, Colin.
Otan suupalaan kerralla vähän kaikkea.
Kunpa sinulla olisi peukalot.
Todella raikasta ja kylmää.
Maissi ja tomaatti sopivat -
rapeaan juustoisuuteen.
Mahtavaa. -Todella hyvää.
Söitkö jo omasi?
Yhtenä suupalana. Etkö huomannut?
Tämä muistuttaa paljon ssam-käärylettä.
Ota suupalaan vähän kaikkea. -Vähän kaikkea.
Alan ymmärtää idean. -Onpa hyvää.
Sainko kaiken?
Hänen syynsä! -Alat vähitellen oppia.
Luulin jo, että possu vei voiton.
Voi luoja.
Paistetussa kalaleivässä on käytetty ihanan sämpylän lisäksi hyvää kastiketta.
Hyvää, eikö?
Miksi kalaleivät paistetaan? Se on turhaa.
Voisin syödä tätä vaikka kaksi tai kolme kertaa viikossa. Miksei?
Tämä on paras kalaleipä koskaan.
Kiitos. Rapeaa ja raikasta sen olla pitää.
Haluan ihmisten syövän meillä paljon. En tahdo hidastaa heitä.
Olen syönyt tällä viikolla kaikkien aikojen parasta kojuruokaa.
Täällä valmistetaan upeita annoksia.
Pienessä tilassa.
Pieni koko on kojujen hyvä puoli.
Pitää keskittyä vain tiettyihin asioihin.
Valikoima on rajallinen.
Maistan alaosaasi. Tulkitse tuo vapaasti.
Taidatte olla Carly ja Crystal.
Ja sinä Phil.
Kyllä! Oikein arvattu.
Kun astuu ensi kertaa portlandilaiseen Doe Donuts -vegaanidonitsipaikkaan,
tuntee olevansa Portlandian kohtauksessa.
Mietin vain, voivatko vegaaniset donitsit pärjätä epäterveellisille donitseille.
Sitten maistoin donitseja.
Pidämme sinusta huolen. Et huomaa eroa.
Aloitan siitä, mitä suosittelette.
Suosituin donitsimme on Portland Fog.
Sen päällä on Earl Grey -kuorrute, kuohukermaa ja vaniljajauhetta.
Earl Grey on suosittua Portlandissa. -Miksi?
Olemme synkkiä tyyppejä ja pidämme synkästä ruoasta.
Hervotonta.
Jopas jotakin.
Ymmärrän, miksi näistä pidetään.
Jos tämä on vegaaninen, mitä tuo on?
Siinä on kookosta ja soijaa.
Eipä uskoisi. -Monet eivät arvaa.
Valtaosa asiakkaista ei ole vegaaneja.
He haluavat hyviä donitseja. -Fiksua.
Tämä on Oregon Trail. Yhdistelemme suolaista ja makeaa.
Siinä on pretzeleitä, kurpitsansiemeniä, tuoreita vadelmia ja suklaahippuja.
Tämä on kuin ravitseva aamiainen. -Se sopii patikointiin.
Syön näitä mieluummin patikoimatta.
Omistatte siis tämän paikan. -Aivan. Minä ja Crystal.
Halusimme olla ensimmäisiä, joilta saa vegaanidonitseja Portlandissa.
Olitteko ensimmäiset? -Olimme. Ja ainoat.
Ihanko totta?
Mikä on suosikkisi? -Maissifritteri.
Taikinassa on maissia ja päällä on vaahterakuorrute ja maissinmuruja.
Ne eivät ole pieniä.
Se niissä onkin hienoa.
Tekisi mieli kiroilla.
Omistajat erehtyivät kutsumaan minut keittiöön.
Pidän tästä.
Raparperilassikuorutteessa on kardemummaa, muskottipähkinää ja kookosmaitoa.
Intialaista.
Aika tuhota donitsit.
Eikö kuorrutetta tarvitse lisää? -Ehkä vähän.
Ujostelin hieman. -Pyöräytä sitä.
Kas noin.
Teen donitseja.
Lisätään saflorin terälehtiä ja kookoshippuja.
Sitten syön sen.
Vau! En ole koskaan syönyt vastaavaa.
Päällistä on aika paljon. -Liian paljon?
Nyt varmaan alkaa riittää.
Näytä sinun tekemääsi.
Se on takanasi.
Hienostunut.
En kerro, miten sinun pitäisi tehdä työsi, mutta lisäpäällisistä ei olisi haittaa.
Tämä on rypälefritteridonitsi, jossa on kuorrutteena mantelivoita.
Pitää paikkansa.
Olen jo aika hyvä tässä.
Ja vielä parempi tässä.
Mantelivoilla kuorrutettu rypäledonitsi -
oli kuin maapähkinävoi- ja hilloleipä.
Maistakaa sitä.
Minulle ainakin maistui.
Taidat olla nero.
Richard.
Tämä on liian hyvä sinulle. Matt saa sen.
Se valuu hieman.
Söin noin 12 donitsia.
Jokaisesta tulee uusi suosikkini.
Ajatukset siitä, että vegaaniset donitsit eivät olisi yhtä hyvä kuin tavalliset,
voi unohtaa.
Pidän nyt vegaanisista donitseista.
Videopuhelu Paul Reiserille.
Hei, Phil.
Olen Portlandissa hotellissa, ja huoneessani on ihania suklaakonvehteja.
"Moonstruck."
Itse asiassa söin jo yhden. Ja niin söi muuten Richardkin.
Sen tein.
Mitä tämä on? -Tämä on kuin kehnoa pornoa.
Katson, kun juutalainen syö, ja minulla itselläni ei ole mitään.
Ei mitään. Mitä sen sisällä on?
Kanaako? -Ihana…
Se tekeekin näistä ainutlaatuisia.
Niinkö? Voisi kyllä luulla, että niissä olisi kermaista kinuskia.
Toisessa on täytteenä sientä ja basilikaa.
Täällä on hullua.
Siellä on turskalla täytettyä suklaata.
Mitä?
Ei voi olla.
Mitä söit tänään?
Sattuipa sopivasti. Kirjoitin kaiken ylös. Hetkinen.
En mitään mielenkiintoista.
Hassua, että ohjelma kertoo ruokakojuista, koska en ikinä saanut syödä niistä.
Minun käskettiin pysyä poissa.
"Tuo on kojusta. Älä syö sitä."
Portlandissa on toisin. -Syöt varta vasten kojuista.
Täällä ruokakojut ovat kuin taidetta.
Jos haluaa valittaa ruokamyrkytyksestä, koju saattaa olla jo jossain muualla.
Se on pyörillä kulkevan ravintolan etu.
Paul. -No? Kerro pois.
Olemme nyt ohjelman osiossa,
johon olet hyvyyttäsi ilmoittanut vapaaehtoiseksi kertomaan vitsin Maxille.
Leikkaat kaiken tätä edeltävän pois.
Löysin kotoani vanhan Myron Cohenin levyn. -Hän on mahtava.
Pidän hänestä kovasti. Hän varttui naapurustossasi.
Siis "varttui".
Sinähän elit vuonna 1847.
Sinä vartuit hänen naapurustossaan.
Kun kuulin vitsin, sanoin heti, että Max Rosenthal pitäisi siitä.
Säädän vitsin juutalaisuutta pienemmälle noin 12–15 prosentin verran.
Se on automaattinen leikkaus.
Vanhempi herrasmies saa sydänkohtauksen ja joutuu sairaalaan.
Hän toipuu muutamassa viikossa.
Hän palaa kotiin intoa puhkuen.
Hän näkee vaimonsa ja tuntee olonsa yksinäiseksi.
Hän katsoo vaimoaan rakastavasti ja nostaa kulmakarvaansa.
Vaimo sanoo: "Älä edes kuvittele.
Emme tee mitään sellaista. Olet sairas.
Vastahan pääsit sairaalasta."
Mies sanoo: "Voin ihan hyvin. Pystyn…"
Vaimo sanoo: "Kysy lääkäriltä. Voimme harkita asiaa."
Mies selittää tilanteen lääkärille, joka sanoo auttavansa mielellään.
Hän kirjoittaa kynällä paperille:
"Arvon rouva Levine, miehenne lääkärinä voin vakuuttaa,
että hän on täysin toipunut. Hänen sydämensä on loistokunnossa.
Hän voi tehdä mitä tahansa fyysistä tai sydämen halujen ohjailemaa toimintaa.
Lisäksi hänelle on annettu aivan uudenlaiset lääkkeet,
jotka tekevät hänestä yhtä voimakkaan ja kestävän kuin nuori mies konsanaan."
Lääkäri kysyy miehen mielipidettä. Mies pyytää palvelusta.
"Osoita kirje rouva Levinen sijaan kaikille asianomaisille."
Jos isäsi olisi kertonut vitsin, hän olisi soittanut puhelimella näin.
Hän olisi sanonut, että vitsi on vanha.
Siinä siis oli minun kaunis vitsini, jonka haluan osoittaa Maxille.
Herttaista.
Saanko sanoa yhden jutun? Sen saa laittaa ohjelmaan.
Anna tulla.
Oli kunnia kertoa vitsi Maxille, koska pidin isästäsi kovasti.
Kiitos.
Olen aina ollut ja tulen aina olemaan liikuttunut ja inspiroitunut siitä,
että vaikka hänen elämänsä alku oli hankala ja täynnä kamalia tapahtumia,
hänestä tuli iloinen ja menestynyt mies,
joka tykkäsi kuulla ja kertoa vitsejä.
Sen elämän kaari on minusta ehdottomasti paras mahdollinen.
Eikö elämässä ole kyse juuri siitä? Vastoinkäymisten kautta voittoon.
Pidin hänestä kovasti juuri siksi.
Kiva kuulla. Leikkaamme… -Äidistäsi en pitänyt koskaan.
Olen vain rehellinen.
Tiesin, että sanoisit jotain tuollaista.
Anna sen olla! -Kiva. Haluan kertoa tämän muille.
Isäni viimeisinä päivinä sairaalassa -
kuuntelimme Paulin nauhoittamia vitsejä. Emme pystyneet lopettamaan nauramista.
Se oli todella mahtavaa. Olet ikuisesti osa sitä perintöä.
Oli ilo olla mukana loppuhuipennuksessa.
Loppuhuipennus. Hyvin sanottu.
Olet mahtava, Paul. -Olet tärkeä, Philip.
Kiitos, kun sain olla mukana. -Kerro terveisiä perheellesi.
Selvä. Kiitos teille, Philip ja Richard. -Nähdään! Älä kiitä Richardia.
Viimeisenä muttei vähäisimpänä on suosikkijuttuni eli ruokafestivaali.
Feast Portlandissa tapaamme vanhoja ystäviä ja tutustumme uusiin.
Kaikki näyttää hyvältä. Miltä maistuu?
Alku on lupaava. Näen heti Kachkan pitäjät Bonnien ja Israelin.
Nämä tyypit ovat suosikkejani.
Hei, Bonnie.
Mitä kuuluu? -Hei, Israel.
Onko nälkä? -Sinulta otan mitä vain.
Ota ihmeessä tämä. -Mitä tässä on?
Perinnetomaatteja auringonkukkatahinilla,
ajikalla maustettuja auringonkukansiemeniä sekä kehäkukkaa ja auringonkukkaöljyä.
Teetkö mitään huonosti?
Possua ja persikoita?
Ja padrónia! -Mitä padrón on?
Vihreää paprikaa.
Ohjelma lopetetaan, jos olen tietämätön.
Kiitos.
Punakastikepizzaa?
Tämä on uusi versio pizzataskusta. Kastikkeita on kolmea erilaista.
Onpa ilahduttava maku.
Voi luoja! -Voi luoja! Mitä tämä oikein on?
Käristettyä tonnikalaa kookoschilillä, leche de tigreä, melonia,
maapähkinä- ja kookos-duqqaa sekä pikku-shisoja.
Anna mennä.
Olen elementissäni!
Olenkin kuullut teistä.
Paikan nimi on Nong's Khao Man Gai.
Nong valmistaa thai-kanaa ja riisiä.
Kas niin.
Täydellistä.
Nong? -Voinko auttaa? Maistuuko?
Tämä on todella hyvää. -Kiitos.
En voi lopettaa.
Otatko lisää kastiketta? -Kyllä kiitos.
Syödessäni ajattelin, että kastiketta pitäisi myydä pulloissa.
Sitä myydäänkin nimellä Nong's Khao Man Gai -kastike.
Se pitäisi nimetä herkkukastikkeeksi, jota laitetaan kaikkeen.
Kastike on mahtavaa.
Kiva, kun huomasit.
Kaikkien pitäisi olla työssään yhtä hyviä kuin Nong.
Nam.
Oletko käynyt tuolla?
Lähdenkö mukaan? -Lähdet.
Sopiihan se. -Tule.
Nong tarvitsee tauon.
Tulin tekemään diilin.
Anna minulle ja Nongille ruokaasi. Satun olemaan Nongin ystävä.
Hän antaa sinulle omaansa.
Tässä on tulista kastiketta ja hunajaa. -Tulista kastiketta ja hunajaa.
Syö se yhtenä suupalana. -En pysty…
Pystyt kyllä. -Mikä Portlandia riivaa?
Kaikki syödään kerralla!
Kaikki maut pitää maistaa kerralla.
Ymmärrän. Sinä et syönyt sitä kerralla.
Asia on työn alla.
Kas niin. -Valmiina?
Melkein. Sillä lailla.
Tämä on hyvää.
Sotkuista mutta hyvää.
Aivan mahtavaa.
Herukka vohvelissa on nerokas veto.
Kuka sen keksi? -Tämä henkilö tässä. Siis minä.
Miksei näillä kahdella ole ohjelmaa?
Heillä pitäisi nimittäin olla. -Se olisi hienoa.
Pidän kovasti herukkavohvelista, kanasta, viiriäisenmunasta ja hunajakuorrutteesta.
Kiva kuulla. -Se oli hyvää.
En olisi pystynyt siihen ilman tiimiäni.
Toisin kuin minä. Teen kaiken itse.
KOTONA LEIVOTTUA PIIRAKKAA
Bart VanDomelen tekee piirakat itse.
Minusta keksintö on mahtava.
MAKSA ITSE
Pitää olla luottamuksen arvoinen ja noudattaa kiltisti ohjeita.
Tuo on Richardille.
Piirakkaa!
Mahtavaa.
Pudotin tuon. -Herukkaa.
Pudotitko sen? -Pudotin. Se on silti hyvää.
Missä herukka on? -Se on karhunvatukkaa.
Teille! Lempityypeilleni!
Anna kamera hetkeksi Mattille. Annan sinulle jotain.
Banaania.
Se on sinulle.
Suosittelen Portlandia.
Se on luultavasti paras ruokakaupunki, jossa olen koskaan käynyt.
Herkullista ruokaa oli tarjolla paljon todella pienessä tilassa.
Arvostan todella paljon nerokkaita ja luovia nuoria ihmisiä,
jotka valmistavat pienissä tiloissa aivan uskomattomia makuelämyksiä.
Miksi tulin tänne vasta nyt?
Olen todella vanha. Olisin voinut tulla paljon aiemmin.
Ottakaa siis opiksenne ja toimikaa toisin.
Portlandille!
Tekstitys: Milka-Maria Mauranen