EN DOKUMENTÄRSERIE FRÅN NETFLIX
-Är de här utifrån? -Ja, de är härifrån.
Vet du hur man öppnar ostron?
När man väl har kommit in, känner man att spetsen går in.
-Ja. -Man går in vid toppen…
Voilà.
-Till mig? -Varsågod.
Tack. Okej, hörni.
Vad sägs om den här fantasin:
Låt en lysande chef öppna ostron åt dig medan du dricker Chenin Blanc på stranden.
Ge inte bara mig. Ät själv. De är jättegoda.
-Okej. Skål. -Skål.
-Vill du prova? -Jag får väl göra det.
Man vill liksom…
-Här? -Ja.
-Jag trycker allt jag har. -Du är tillräckligt långt inne.
-Vad tycker du om Portland? -Toppen, tills nu.
En lycklig, hungrig man
Reser över både hav och land
Han lär sig allt han kan
Om pasta, fläsk, kyckling och lamm
Han kör till dig
Han flyger till dig
Han sjunger för dig
Och han dansar för dig
Han skrattar med dig
Och han gråter för dig
Och han ber bara om en enda sak
Kan någon mata, kan någon mata
Kan någon
Kan någon mata Phil?
Kan någon mata honom nu?
Vet du var man hittar världens bästa street food?
Marrakesh, Rio, Bangkok och Portland, Oregon - ja.
Jag blev chockad när jag läste det. Är du som jag, älskar du street food.
Varför? Det är avslappnat, enkelt och urgott när det är vällagat.
Vi kan tacka stadsstyret för de här gåvorna.
Under den senaste lågkonjunkturen blev utomhusätande populärt.
Förordningarna förenklades för att göra det enklare att starta kök.
En smart regering.
Varför har jag aldrig varit här förut? Det är bara två timmar hemifrån.
Aldrig varit här.
Jag är lite dum.
Men det sägs att jag blir smart om jag besöker en så kallad food pod.
Vad är en food pod?
Det är som ett mattorg.
Den bästa heter Prost!, sägs det. Dit vill man gå.
Det är en fantastisk samling av kompletterande food trucks.
Man förväntar sig inte tre- eller fyrstjärnig mat,
men det får man.
MISSISSIPPI
Michael Russell har skrivit om de här mattorgen i tio års tid.
Det finns en hel kultur här.
Varje coolt kvarter har sin egen food pod.
-Vem är denna yngling? -Hej. Deepak.
Hej. Jag är Phil. Är det här den berömda Desi?
-Ja. -Jag älskar indiskt.
Jag tänkte beställa kyckling,
men en tjej där ute sa att vi måste beställa lamm.
-Vi tar en av varje. -Kyckling och lamm? Kommer strax.
Okej. Toppen.
Vi borde beställa nåt annat under tiden.
-Vad ska jag ta? -Testa Yolko Ono.
Yolko Ono, och sen…
-Sriracha Mix-A-Lot? -Ja, vi tar den också.
-Jag fixar det. -Toppen, tack.
-Okej, nu har vi två. -Rond tre.
Vi har beställt två grejer. Ska vi beställa nåt mer?
-Desi, stekta ägg… -Vad sägs om Matt's Barbecue?
-Vi går till Matt's Barbecue. -Stans bästa barbecue.
Jaså? Ligger det här?
-Hur är läget? Är du Matt? -Ja.
Mike talar väldigt gott om dig.
-Grymt. -Kan man få en blandtallrik?
Ja, ni ska få lite av varje.
Lite av varje är det bästa jag vet.
-Håll den som en bebis. -Wow!
-Jösses. -Vad ska Mike äta?
Titta här, hörni.
Det är reaktionen man är ute efter.
Vi sitter här.
Har ni tur, får ni lite rester.
Okej. Bringa och revben, såklart…
-Ja. Kalkon, min favorit. -Kalkonen är utsökt.
-Det är jalapeño- och cheddarkorv. -Korv. Underbart.
Varje tugga från den här brickan…
-Ja. -…är fenomenal.
Ja.
Fried Egg I'm in Love.
Oj, det är gott.
Det är underbart.
Gillar du Yoko Onos musik? Rättens namne.
Hon var långt före sin tid, och en underbar person.
Hon fick dåligt rykte. Hon splittrade inte Beatles.
-Varför splittrades Beatles? -De stod nog inte ut med Ringos skämt.
Näst på tur, indiskt.
-Är det lammet? -Korrekt.
Titta där. Lammet, hörni.
-Vackert exemplar. Ja, det är gott. -Inte konstigt att du gillar det här.
Herregud! Underbart.
-Desi är bäst. -Var är han?
-Deepak är där. -Deepak är grym.
Unge man… Deepak.
Det här är en av de bästa indierna jag har ätit på.
Och du lagar allt från en liten vagn.
Hur länge har du lagat mat?
Jag har lagat mat i vagnen i sex år.
Jag jobbade i tech-industrin.
När jag fyllde 40 ville jag göra nåt annat så jag startade en food truck.
-Därför älskar jag dig! -Ja.
Du gör det med hjärtat. Du lämnade teknikbranschen.
-Japp. -Kan jag ställa några tekniska frågor?
-För min dator… -Nej! Jag minns inte längre.
Ibland frågar folk: "Kan du laga min dator?"
Jag svarar: "Nej, man jag kan laga gryta."
Lagar du det här, struntar jag i min dator.
Madison, dina stekta äggsmörgåsar var underbara.
-Jag visste det. -De är så goda.
Ofta när man beställer en äggsmörgås, är det äggröra.
Man vill ha tuggmotstånd, att nåt kommer ut…
-Det är äggets egen sås. -Precis.
Varför gör inte alla så? Vill de inte få det på skjortan?
Det är klagomålet vi får: "Jag fick gula på skjortan."
-Ja. Vad trodde du? -"Det är vår grej. Lev med det."
"Lev med det."
-Matt… -Hej, Phil.
-Jag är omgiven av genier. -Hur var barbecuen?
Något bland det bästa jag ätit. Jag säger inte bara så.
-Grymt. -Det är otroligt.
En stor, sa jag ju.
För nya vänner. För Portland. Var har ni varit i hela mitt liv?
Toppen.
Det är så kul…
…för maten är spektakulär.
Wow, den är så god. Se på dig!
Vi ska ta några vidvinkelbilder. Stå bara kvar och ät och ha kul.
Står jag kvar och äter, blir jag som bilden.
Jag var i Moskva en gång.
Ryssarna bad mig att förvandla min gamla sitcom till Alla älskar Kostya.
Jag föreslår att du ser Exporting Raymond.
Min familj älskar den eftersom jag lider så mycket.
Men en sak jag älskade i Moskva, var maten.
Jag förväntade mig inte det, men allt var utsökt
och genialiskt utformat för att passa till vodka.
-Hej! -Du är Bonnie Morales.
-Ja. -Jag heter Phil.
-Trevligt att träffas. -Så trevligt att träffas.
Jag har hört att en av de bästa restaurangerna i Portland, Oregon,
är ett ställe vid namn Kachka.
Menyn är inspirerad av Ryssland och andra före detta Sovjetrepubliker.
Jag vet inte allt, men Bonnie Morales är inget ryskt namn.
När mina föräldrar invandrade från Sovjet, ville de ha ett amerikanskt namn.
De tyckte "Bonnie" lät exotiskt och amerikanskt.
Morales är min makes efternamn.
-Han är halvmexikan, så… -Är det han?
-Ja. -Hej. Det är jag.
-Vad gör du här? -Israel. Ännu ett icke-ryskt namn.
Hej.
Vad heter din familj i efternamn?
Frumkin.
-Du hör… -Jag säger inte att Morales är bättre.
-Nej! -Jag vill inte förolämpa Frumkin-familjen.
-Nej, varför skulle du det? -Nej.
Jag är också jude. Vi har många roliga namn.
-Ja. -Det finns en del "Lipschitz" där.
-Vad är det här för vodka? -Det är vår egen pepparrotsvodka.
Vi måste fira med en skål.
-Vad skålar vi för? -För Phil.
Vad gulligt. Och för er.
Ni drack upp allt. Inte jag, jag smuttar.
Smaka lite så kommer du att vilja dricka upp allt.
Jag vill ha en flaska av det där i min resväska.
Det kan vi ordna.
-Titta här. -Hejsan. Så där.
-Bort med den. -Jag kunde inte vara gladare.
Min svärmor har en idé om att vid ett korrekt dukat bord,
ska man inte få in så mycket som ett finger mellan tallrikarna.
De ska stå kant i kant.
Så borde alla bord se ut.
-Jag tycker det. -Visst?
Det här är pelmeni. Det är biff-, fläsk- och kalvfyllda degknyten.
-Vem gillar inte det här? -Ja.
Toppad med lite smör, vinäger och smetana,
en mejeriprodukt vi gör själva.
Det är så mycket godare än det ser ut.
-Nej, men det ser ju inte… -Om jag fick en krona för varje gång…
Det ser ut som… Det är fint. Det är små degknyten.
Men sen kommer en explosion av smaker. Jag förväntade mig inte det.
Jag trodde bara att det skulle vara en "trösterik" rätt.
Jag förväntade mig inget sting.
Jösses. Det är toppen.
Vi vill att folk ska addera vår matkultur till deras
-mentala vardagsmatsedel. -Exakt.
"Vad äter vi till middag ikväll?"
-Ja. Man tänker inte på rysk mat. -"Sushi, italienskt…"
Det tror att de ska vara tråkigt och väldigt…
-Dystert. -Ja, dystert.
Nu så.
-Hej. -Hejsan.
-Det är Francisco, vår chefskock. -Trevligt.
Fint att ses, sir.
Här kommer det tunga artilleriet. De stora musklerna.
Visa de stora musklerna.
-Heja, Francisco! -Alla muskler.
Det här är en av våra klassiska rätter: Kanin i lergryta.
Bräserad i vår egengjorda smetana. Lite karljohanssvamp. Surkörsbär.
Och massor av vitlök.
Massor av vitlök.
Vill du jobba i matsalen?
Jag har velat göra praktik i serveringen,
men ledningen har inte återkommit till mig, så…
Varför heter restaurangen Kachka?
När vi bestämde oss för att göra det här,
tänkte jag omedelbart på min farmor, som jag aldrig fick träffa.
Under andra världskriget avancerade tyskarna in i Belarus
och hon försökte övertyga sina yngre syskon och sina föräldrar
att de skulle fly.
Hon flydde med en tre månaders bebis i sina armar.
Hon var på väg mot Ryssland när någon stoppade henne och sa:
"Du är jude." Hon svarade: "Nej, jag är ukrainare.
Jag är på väg till mina svärföräldrar."
Och de sa: "Jaså, om du är ukrainare, hur säger man "anka" på ukrainska?
Hon kunde såklart inte ukrainska så hon bara gissade på "kachka"…
…och de släppte igenom henne.
Det visade sig att kachka är ordet för anka på ukrainska,
belarusiska, polska och jiddisch.
-Och ordet "anka" räddar ens liv. -Och det räddar ens liv.
Det var ett sådant viktigt ord för mig.
Alla har sin version av "kachka", så…
Och den tunna linan…
-Ja. -…vi alla balanserar på.
-Turen avgör. -Vilken vacker historia. Otroligt.
Tack.
-För allt som förenar oss. -Det var fint.
Alla har vi något. I dessa tider är det viktigt att minnas det.
Nu tar vi en cykeltur genom staden.
Ja, den här parken ligger i stan.
Hej, valpen.
Två valpar.
Peter Cho var en framstående kock i New York i många år,
sen flyttade han till Portland och öppnade ett otroligt ställe
vid namn Han Oak, i sitt hem.
Ja.
Han har en underbar familj.
Jag träffade hans fru Sun och sönerna Frankie och Elliot.
Redo? Kasta den till…
Rakt i ansiktet.
Och jag hade tur.
Han ska laga en privat lunch till mig. I sitt garage.
-Bor ni verkligen här? -Ja, vi har bott här i fem år.
-Man väntar sig inte en oas här bakom. -Sant.
Här har vi en liten short rib. Det är marinerad kalbi.
Fin och marmorerad. Det här är fett och utsökt.
Kan jag få en high five?
Servitörerna är väldigt entusiastiska.
Ska vi hämta något att dricka?
Vill du hämta pappas favoritdrink från kylen?
Du kan väl öppna den också?
-Var det den du ville ha? -Det var helt rätt.
-Frankie… -Kan du öppna den?
Du är bäst.
Är det ditt stoltaste ögonblick? När barnet hämtar öl för första gången?
Tack, Frankie! Vill du öppna den?
-Du är stark. Men det är… -Vad är det?
Det kallas mikrofon.
Hej!
Det är bra. Tack för ölen, Frankie.
-Va? -Tack.
Vad händer?
Portland drabbades av en slags smashburger-dille.
Så vi började göra smashburgers,
stoppa dem i bao-bröd och fräsa dem i pannan.
Det är som en stekt dumpling.
-Men det är en ostburgare. -Ja.
Det här kan man inte ogilla, hörni. Snälla nån.
Det blir det som betalar för barnens college.
Utan tvekan. Herre jösses.
Det är så briljant att man tänker: "Varför har jag aldrig ätit det förut?"
Det går bra, gubben. Rör inte den sidan. Den är varm.
Jättebra!
-Bra jobbat, gubben. Ja! -Jättebra!
Lärjungen har ersatt mästaren.
Jag ska göra en gigantisk salladswrap. Men här är grejen:
Fattar du hur stor den kommer att bli? Du kommer knappt att få in den i munnen.
-Hela grejen? -Ja, hela måste in.
Det är hela grejen. Det är lite…
Allvarligt? Jag har aldrig hört det. Är det en grej?
-Jajamän. -Du måste…
Den är gigantisk.
-Här får du. -Ja. Richard, då?
-Ja. Allihop. -Ska Richard få äta en?
-Är det på allvar? -Ja.
Till och med barnet slukar en dumpling utan problem.
Va?
-Okej, då kör vi. -Okej.
-Allt på en gång? -Ja. Skål.
Wow.
Titta.
Kom igen!
Det kanske inte är rätt tillfälle…
För mycket.
-Du fixade det. -Bra jobbat.
Jag älskar att du håller i dig när du äter.
Man måste vara försiktig.
Absolut. Okej, ta lite…
Det var spektakulärt. Ja, hej.
Jag kan äta…
Jag kan äta tio dumplings i tio tuggor.
-Kan du? -Han åt tio dumplings i tio tuggor.
Han skryter nog bara.
Ja, han gillar att skryta. Men det är ödmjukt skryt.
-Det är rent skryt. -Rent och skärt skryt.
Det är bara skryt. Det är inget ödmjukt med den ungen.
Jag vill äta upp i fred.
Okej.
Jäklar.
Gillar du naturen?
Idag ska vi paddla kajak i Clackamas County.
Och trots farliga förhållanden…
Svallvågor. Gigantiska svallvågor.
…vill dumma Richard ha ner mig i en pytteliten kajak.
Den här biten är jag mest nervös för.
Återigen, även om jag har blivit
lite mer äventyrlig under seriens gång…
-Är den åt rätt håll? -Absolut.
…är jag fortfarande ingen friluftsman.
Hejdå, Monica.
Rör händerna in mot mitten.
Är det rätt?
Jag får inte kläm på det här.
Efter fem minuter har jag ont i axlarna av kajakandet och paddlandet.
Skörbjuggen börjar ge sig till känna.
Lutar man sig framåt när man paddlar?
Varje gång jag doppar i åran och vänder på den,
rinner allt vatten från åran rakt ner i knät på mig i kajaken.
Sen gör man det på den sidan och allt vatten rinner ner i knät.
Mitt enda krav, det enda jag sa till allihop,
var att jag absolut inte ville bli blöt.
Jag bör inte bli blöt. Det är som med Gremlins.
Jag gör en lista.
Välkommen till ett nytt avsnitt av Den krumma kajakpaddlaren
Plötsligt möter jag folk som faktiskt ser ut att trivas.
Ursäkta mig. Det är första gången.
-Hur går det för mig? -Lysande.
Jag börjar nog förstå varför.
Det är fridfullt.
Väldigt vackert!
Väldigt vackert.
Jag är en kajakpaddlare.
Gillar du Top Chef? Såg du Top Chef Portland, Oregon?
I så fall älskar du Shota Nakajima.
Idag ska vi till ett häftigt ställe som inte lät vidare häftigt.
Stället heter Jacobsen Salt Company.
Jag ska träffa chefen för Jacobsen Salt Company,
tillsammans med Shota - Ben Jacobsen.
Killen kan mycket om salt.
-Hej, killar. -Jag trodde att salt var salt.
-Men tydligen inte. -Ja, men nej.
-Trevligt. -Fint att ses.
Kul att ses. Välkommen. Kom med till vattnet.
Okej. Jag blir väl inte blöt?
Det är Netarts Bay. Vi ska visa er vattenupptagningen här ute.
Vi har ett fint litet saltbolag.
Men vi har ett 50 millimeters PVC-rör som ligger här i bukten.
Vad menar du? Allt…
-Filtreras allt salt genom röret? -Ja, allt havsvatten.
Går allt havsvatten genom det här lilla röret?
Det här underväldigande lilla röret. Precis.
Jag känner till underväldigande rör…
Här i bukten odlas tiotals miljoner ostron.
-Det är ett skyddat havsområde. -Ja.
Inga stora anläggningsprojekt kommer att byggas här.
-Toppen. -Kvaliteten på vårt salt…
…är direkt beroende av hur bukten mår.
Vi destillerar bokstavligen vår närmiljö.
Man kan inte annat än älska de gigantiska träden vid strandkanten.
Det är så vackert.
Ska vi gå uppför kullen och se hur man gör salt?
-Ja. -Det här vet jag om salt…
Min pappa brukade, du vet… Oavsett mat på bordet, gjorde han så här…
Och mamma sa: "Max, du kan väl smaka först?"
Han sa: "Jag gillar salt."
-Ska vi ha hårnät? -Vi ska ha hårnät.
Hej.
Här är vårt kokskjul. Vi filtrerar och kokar havsvattnet.
Det gör vi för att avlägsna kalcium och magnesium.
Gör man så här i hela världen?
Man inleder med olika slags havsvatten, använder olika processer…
Resultatet är olika sorters salt.
-Okej, få se på saltet. -Visst.
Man kan koka mycket pasta däri.
-Man kan laga mycket pasta. -Mycket pasta.
-Hur mycket salt har du i pastavattnet? -"P.R.M" - Precis Rätt Mängd.
Det är här det börjar hända grejer.
Vi har på lite värme under avdunstningsborden.
-Ja. -Ni kan se
saltkristallerna sakta bildas på ytan.
-Är det här metoden? -Det här är vår metod. Ja.
Herregud.
-Fint, va? -Går det att äta nu?
-Här är en vacker flinga. -Titta.
-Titta där. -Vackert.
-Som en snöflinga. -Precis. Bedårande.
Skål, min vän.
-Jag gillar att smaken utvecklas. -Häftigt, va?
-Ja, det är sött på slutet. -Ja.
Har man väl provat bra salt…
-Ja. -…känner man skillnad.
Bara det där var en uppenbarelse.
Absolut. Vill du prova?
-Ja! Visst. -Okej.
-Börja härifrån. -Jag visste att man kunde göra fel.
Gå bara över till andra sidan och…
-Hela vägen över? -Du kan gå hela vägen.
-Bra jobbat. -Jag är en salt… Vad heter yrket?
-Saltkille? -Saltproducent.
Jag är saltproducent.
Titta där.
Vacker snö eller en illegal drog.
Mina föräldrar sa att jag borde ha en alternativplan.
THE TOV BUSS
TOV KAFFEBAR
SAKTA NER HASTIGHETSGUPP
Hej.
-Phil. -Phil, fint att träffas.
Oj, det är jättegott.
Just när man tror att man har fått kläm på stan,
överraskar Portland igen.
Peter Chao visar mig en av hans favoriter,
en truck med matkultur jag inte ens visste fanns.
Vi är på väg till Ruthie's som lagar mat enligt mormonernas traditioner,
men lagad i typisk Portland-stil.
Underbart. Det här är härligt.
Eller hur?
-Hej. -Hur står det till?
-Är du Colin? -Ja. Läget?
-Hej. Phil. -Trevligt.
Trevligt, min vän.
-Läget? -Läget, mannen?
Från den nio kvadratmeter stora vagnen, har Colin och hans partner Aaron skapat
ett kulinariskt kärleksbrev till Colins mormor Ruthie.
Vi är båda ursprungligen från Ogden, Utah.
Min mormor Ruthie, som vagnen är uppkallad efter, är mormon.
Hon har något som kallas en församlingskokbok.
Alla i hennes kyrka samlar sina familje- recept från tidigare generationer i boken.
-Ja. -Det är därifrån
vi har fått mycket inspiration… Mormors matlagning, församlingskokboken,
och de lokala gårdarna.
-Toppen. -Ska vi sätta oss?
Ja, maten är strax klar.
Titta, där har vi drinkar.
-Hej. -Då så.
Colin.
Här är vår majssallad.
Lite marinerade tomater.
-Vackert. -Basilika.
På toppen har vi majsbröd och puffad durra.
Sen har vi vår slider med drakhuvudfisk.
Vi gravar den i en timme. Det gör den fin och krispig.
Här är vår fläskcoppa, lite som en fläskstek.
Den gravas en dag i rosa salt.
-Ja. -Sous vide i 24 timmar.
-Ja. -Bakad i den vedeldade ugnen.
Här är vår stolthet och glädje. Det är mormor Ruths bullar.
Jag har ätit dem hela livet. De är bland det godaste jag vet.
De ler.
De är glada.
Tack, Colin.
Man får ta lite av allt.
Om du ändå hade haft tummar…
Så fräscht och kallt, och…
Majs och tomat, och…
Krispigt och "ostigt"…
-Det är fantastiskt. -Det är toppen.
Har du redan ätit upp din?
Ja, i en tugga. Såg du inte det?
Det här liknar min ssam.
-Man måste få med lite av varje. -Lite av varje.
-Jag förstår konceptet nu. Titta. -Så gott.
Har jag med allt?
-Ja! -Det är hans fel!
Du ser. Du lär dig.
Och just när man tror att inget kan slå fläsket…
Herregud.
Det här är en utsökt, grillad fiskburgare med ett härligt bröd och en god sås.
Gott, va?
Varför måste alla fiskburgare vara friterade, Amerika? Nej!
Den är utsökt! Jag kan äta den här flera gånger i veckan. Varför inte?
Den här fiskburgaren är så god som den kan bli.
Tackar. Vi gillar enkelt, krispigt och kul.
Jag vill att folk ska äta mycket. Maten ska inte sakta ner dem.
Jag har ätit mitt livs bästa food truck-mat den här veckan.
Ja. Många här omkring gör riktigt speciella grejer och…
-På liten yta. -Ja.
Fördelen med truckarna är att de är små.
Man kan inte spåra ur. Man måste vara superfokuserad.
Man måste göra sin grej.
-Ja. -Så…
Jag tar din underdel. Tolka det hur du vill.
-Carly och Cristal, förmodar jag. -Phil, förmodar jag.
Ja! Du förmodar rätt.
När man besöker Doe Donuts, ett veganskt donutbageri här i Portland,
är det nästan som i en scen från Portlandia.
När jag hör "vegansk" blir jag orolig
att de inte ska vara lika goda som de ohälsosamma donutsen.
Men sen smakar man på donutsen.
Vi ska ta hand om dig. Du kommer inte att känna skillnad.
Jag börjar med det ni säger åt mig att börja med.
Okej, vår mest populära donut är Portland Fog.
Den har Earl Grey-glasyr, en liten klick vispgrädde på toppen
och vaniljstång pudrat på toppen.
-Portland älskar Earl Grey. -Varför?
Vi är dystra människor som gillar dyster mat.
Otroligt kul.
Kolla in den här.
Ja, jag förstår lockelsen.
Vänta lite… Om den är vegansk, vad är då det där?
-Den är gjord på kokos och soja. -Omöjligt att märka det.
De flesta gör inte det. Majoriteten av kunderna är inte veganer.
-De vill bara ha goda donuts. -Smart folk.
-Det här är Oregon Trail. -Jösses!
Vi gillar att blanda sött och salt. Den har pretzels, pumpakärnor,
färska hallon och chokladflarn.
-Det här är en komplett, nyttig frukost. -Perfekt hajkmat.
Ja.
Ännu bättre utan hajken.
-Det är ert ställe. Ni äger stället? -Ja, Crystal och jag.
Vi ville starta ett veganskt donutbageri i Portland
-innan nån annan gjorde det. -Var ni först?
Vi var de första, och de enda.
-Är det sant? -Ja.
-Vilken är din favorit? -Corn frittern.
Det är en majsdeg med lönnsirapsglasyr och majströssel på toppen.
Fritters är aldrig små.
Nej. Det är en av fördelarna.
Wow. Den får mig att vilja svära.
Dumt nog bjuder Carly och Crystal in mig i köket.
Jag gillar det.
Här är vår rabarb- och kärnmjölksglasyr
med grön kardemumma, muskot och kokosmjölk.
Indisk?
Dags att kvadda donutsen.
-Vad tycks? Den behöver kanske mer? -Den kan behöva lite mer.
-Jag var lite blyg. -Gör en liten virvel.
Så där, ja.
Jag gör donuts.
Lägg bara till färgtistelblad och kokosflingor.
Sen äter jag den.
Wow. Jag har aldrig smakat nåt liknande.
Det är en tungt toppad persikodonut.
För mycket?
-Det där räcker nog. -Okej, få se en som du har gjort.
Där. Bakom dig.
Smakfullt.
Jag ska inte säga hur ni ska driva stället,
men ni bör fundera på mer strössel.
Det här är alltså en fritter med röda druvor och mandelsmörglasyr.
Ja.
Jag har blivit rätt bra på det här.
Speciellt det här.
Den här mandelsmör- och druvdonuten
var som den ultimata jordnötssmör- och syltupplevelsen.
Jag tror att du behöver det. Jag tror att jag behöver det.
Du kan vara är ett geni.
Richard.
Den här är för god för dig. Jag ger den till Matt.
Den rinner lite.
Jag åt ungefär 12 donuts.
Varje ny smak är en ny favorit.
Alla tankar om att veganism inte är lika gott som "vanligism"…
Bort med dem.
Jag älskar veganska donuts nu.
Hej Google, videosamtal till Paul Reiser.
-Hej där. -Va?
Hej, Phil.
På hotellrummet där jag bor,
har de lagt fram fin choklad från Portland, Oregon.
"Mångalen".
Jag har redan ätit en. Det har nog Richard också gjort.
Det har jag.
Vad är det?
Det här är som dålig porr.
Jag ser en jude äta…
…medan jag sitter tomhänt.
Jag har inget. Vad är det för fyllning?
-Kyckling? -En utsökt…
Det är det som gör tryfflarna så speciella.
Jaså? Man tror att det ska vara någon slags krämig kola.
Jag har även svamp- och basilikasmak.
Det är helt tokigt här.
Det är mjölkchoklad med torsk.
Va?
Det stämmer inte.
Vad har du ätit idag, Paul?
Kul att du frågar. Jag har skrivit ner det. Vänta.
Jag åt inget intressant.
Men kul att hela avsnittet handlar om food trucks.
Jag uppfostrades att inte äta från vagnar.
Jag blev avrådd från att äta ens i närheten av en vagn.
"Ät inget från en vagn."
-Det är på en ny nivå i Portland. -Du gör allt för att äta från vagnar.
De har gjort det till en konstform i Portland.
Tänk om du blir sjuk och vill skälla på dem
och de har flyttat till ett annat gathörn?
Det är fördelen med att ha en restaurang på hjul.
-Paul… -Ja? Okej.
-Nu är vi framme vid delen av programmet… -Ja.
…där du frivilligt har anmält dig till…
-Ja. -…det vi kallar ett skämt till Max.
Ja. Ni kommer att klippa bort allt innan det här, men…
…jag hittade en gammal Myron Cohen-skiva här hemma.
-Älskar honom. -Jag älskar Myron Cohen.
Han växte upp i dina kvarter.
-Ja. -"Växte upp."
-"Växte upp." Ja. -När du var… År 1847.
Men han bodde i dina… Du växte upp i hans kvarter.
Men när jag hörde hans skämt sa jag:
"Det är ett typiskt Max Rosenthal-skämt.
Jag kommer att tona ner det judiska med 12-15 %.
-Okej. -En automatisk nertoning bara.
En äldre herre får en hjärtinfarkt och åker in på sjukhus.
Han blir kvar några veckor. Han återhämtar sig.
Han kommer hem, lycklig över att vara hemma.
Han ser sin vackra fru. Han har känt sig ensam.
Han tittar kärleksfullt på frun, höjer lätt på ögonbrynet.
Hon stoppar honom och säger: "Tänk inte ens tanken."
"Vi ska inte göra något sådant. Du är sjuk.
Du kommer precis från sjukhuset."
Han sa: "Jag mår bra. Jag kan…"
Hon sa: Ge mig papper från läkaren så kan vi diskutera saken."
Han går tillbaka till läkaren och förklarar situationen.
Läkaren säger: "Jag hjälper gärna till."
Han tar fram papper och penna och skriver:
"Kära mrs Levine, som er mans läkare, kan jag intyga att han är fullt frisk.
Hans hjärta är i fin form.
Han kan utöva vilka fysiska aktiviteter och kärleksakter han så önskar.
Inte nog med det, med sin nya medicin
har han samma styrka och uthållighet som en hälften så gammal man."
"Hur är det möjligt?", undrar mannen. "Gör mig en tjänst.
Stryk mrs Levine och skriv: 'Till berörda parter.'"
Ja!
Hade din pappa dragit skämtet, hade han använt en telefon.
"Han ringde upp läkaren…"
Han hade sagt: "Man fattar att det är ett gammalt skämt."
Ja.
Nåväl, det var det. Det är en pärla…
-Ja. -…och jag ger det till Max.
Vad gulligt.
Men får jag säga en sak? Du kan ta med det i programmet.
Kör.
Det är en ära att skämta för Max, för jag älskade din far.
-Tack. -Och jag har alltid varit,
och jag fortsätter att bli berörd och inspirerad av
hur han, trots omständigheterna i början av hans liv
och alla de där hemskheterna,
blev en sådan framgångsrik och lycklig man
som njöt av att berätta och höra roliga skämt.
En livskurva…
…blir nog inte bättre än så.
Är inte det hela grejen? Att ta motgångar, men ändå vinna.
Jag älskade honom för det.
-Det var jättefint. Vi klipper bort… -Din mamma tyckte jag aldrig om.
Jag är bara… Vi är ärliga.
Jag väntade på… Jag visste att något var på gång.
-Nej! Lämna det. -Vad gulligt.
Jag vill berätta för människorna…
Paul…
Under pappas sista dagar på sjukhuset…
Paul spelade faktiskt in några skämt till honom och vi skrattade
och det var så gulligt och fint.
Det är för evigt ditt arv.
Det var en ära att få vara med och avsluta hans föreställning.
Ja. Avsluta föreställningen. Just det.
-Jag älskar dig. Du är en fin pojke. -Okej, Philip. Jag älskar dig.
-Tack för inbjudan. -Jag älskar din familj. Hälsa.
Det ska jag. Tack, Philip. Tack, Richard.
-Tack, Paul! -Ses snart. Tacka inte Richard.
Sist men inte minst, en av mina favoritgrejer i världen,
en matfestival.
Det är Feast Portland.
Vi ska träffa gamla vänner och lära känna nya.
Allt ser bra ut. Är det gott?
Det ser ut att börja bra.
Bonnie och Israel från Kachka är de första jag ser.
Här är mina favoriter.
-Hej. -Hej, Bonnie.
-Hur mår du? -Hej, Israel.
Hej!
-Får jag mata dig? -Från dig - vad som helst.
Ja. Varsågod. Ta den.
Vad är det jag äter?
Heirloom-tomater med solrostahini,
ajika-kryddade solrosfrön och olja på ringblomma och solros.
Gör ni något dåligt?
Porchetta och persika?
-Och padrón! -Vad är en padrón?
-En chili. -Grön chili.
Jag får inte behålla programmet om jag inte vet sånt.
Tack.
Red Sauce Pizza?
Det är en nytolkning av den gamla inbakade pizzan
med tre olika såser.
Det var en fröjdefull liten sak.
Herregud!
Herregud! Vad är det jag äter?
Brynt långfenad tonfisk med kokoschili leche de tigre, vattenmelon
jordnöt- och kokosdukkah och bladmynta.
Du klarar det.
Jag är i mitt rätta element!
Jag har hört talas om er.
Det här är Nongs Khao Man Gai, där Nong gör thailändsk kyckling och ris.
Nu kör vi.
Ja, perfekt.
-Nong? -Kan jag hjälpa dig? Ja? Mycket bra?
-Det är väldigt bra. -Tack.
-Jag kan inte sluta. -Vill du ha mer sås?
Ja.
Medan jag åt tänkte jag att den här såsen borde säljas på flaska.
Sen fick jag veta att den säljs. Den heter Nong's Khao Man Gai Sauce.
Den borde heta "Nongs fantastiska sås som man ska ha på allt".
-Såsen är fantastisk. -Tack för att du märker det.
Alla borde vara lika bra på sin sak som Nong.
Mums.
Har du provat maten där borta?
-Vill du att jag provar? -Ja.
-Okej då. -Kom.
Ja.
Nong behöver rast.
Hej!
-Jag är här för att förmedla handel. -Jaså?
Ni ger Nong och mig lite av er mat, jag känner nämligen Nong,
så ger hon er lite av sin.
Det är het sås och honung på toppen.
-Het sås och honung. -Het sås. Okej.
-Ta ur den och ta en stor tugga. -Nej, det går inte…
-Jodå! -Vad är det med Portland?
-Alla vill att jag äter i en tugga! -Du får med alla smaker då.
Jag förstår. Hur… Du tog inte en tugga.
Jag jobbar på det.
-Okej. Nu kör vi. -Redo?
Ja! Nästan. Så där, ja.
-Ja? -Det är gott.
-Ja. -Kladdigt, men gott.
Det är fantastiskt.
Det är genialiskt att ha marionbär i våfflan.
-Vem kom på det? -Den här tjejen. Den här personen.
Varför har jag ett program, men inte de här två personerna?
-Det här borde bli nåt. -Det är ett toppenprogram.
Jag älskar dig och marionbärvåfflan med kyckling och vaktelägg,
och honung på toppen.
-Kul att ni gillade det. -Tack.
-Jag hade inte klarat det utan mitt team. -Ja!
Till skillnad från mig. Jag gör allt själv.
SJÄLVSERVERING HEMLAGAD PAJ
Pajerna bakas av Bart VanDomelen.
Jag älskar tillvägagångssättet. Här är det tillit som gäller, hörni.
Utnyttja det inte. Gör som det står.
Den får Richard.
Paj!
Härligt!
-Jag tappade den. -Den med marionbär.
Tappade du den?
-Ja. Den är fortfarande god. -Var är den med marionbär?
-Den kallas "brumble". -Jäklar så gott.
För er! För mina favoritmänniskor!
Ge Matt kameran ett tag. Du måste smaka på en grej.
Banan.
Den är till dig.
HÅLL PORTLAND SKUMT
Jag rekommenderar Portland.
Det är nog den bästa matstaden per capita jag nånsin har besökt.
De har så många fullpottare. På en väldigt liten yta.
Jag älskar de briljanta, kreativa, unga människorna
som intar pyttesmå ytor och producerar enorma smaker därifrån.
Varför har jag inte varit här förut?
Jag är väldigt gammal. Jag har haft lång tid på mig.
Låt det inte hända dig. Ta lärdom av mig.
Portland, allihop!
Ja!
PORTLAND OREGON GAMLA STAN
Kan någon snälla, kan någon snälla
Kan någon
Kan någon snälla, kan någon snälla
Kan någon
Kan någon snälla, kan någon snälla
Kan någon
Kan någon snälla, kan någon snälla
Kan någon
Kan någon snälla, kan någon snälla
Kan någon
Kan någon snälla, kan någon snälla
Kan någon
Någon mata Phil
Snälla, någon
Kan någon mata Phil
Kan någon mata honom nu?
Undertexter: Jenny Johansson