EN DOKUMENTARSERIE FRA NETFLIX
Gracias. Nu er der gang i den.
Det er morgenmad.
Meget lækkert.
Jeg forstår køen.
Churro? Kom bare. Jeg har mange.
Gracias. Dyp i det. Dyp én gang.
-Okay. -Ikke to gange.
Dyp ikke igen.
-Gracias. -Churro?
Okay, min ven. Vil du dyppe?
-Ja. -Én gang.
Hvor er din ven? Tag en churro.
Hvor længe stod du i kø?
Køen er lang,
men vi har kameraer, så jeg stod ikke i kø.
Har du smagt den store?
Skal jeg prøve? Okay.
Dyp det hele. Ja.
Du godeste.
Jeg ved ikke, om jeg kan vise det.
En glad og sulten mand
Rejser over hav og land
Han søger mer' forstand
Om pasta, gris, kylling og lam
Han kører rundt
Og flyver rundt
Han synger for jer
Og danser for jer
Han griner med jer
Og græder med jer
Han beder blot om én ting retur
Er der ikke nogen
Nogen, der kan give Phil mad?
Giv ham nu noget mad
Madrid er Spaniens hovedstad.
Jeg elsker Barcelona, der føles som en lille landsby.
Det var charmerende som forventet.
Jeg troede ikke, Madrid ville være charmerende. Men det er det.
Der er mange smukke kvarterer og landsbyer.
Der er meget mere.
Og der er den storhed og pragt i en storby
med ældgammel historie.
Det er smukt.
Og maden er fantastisk.
Jeg elsker markeder.
Det er et mikrokosmos af selve byen, hvis ikke hele livet.
Madrid elsker sine markeder.
Der er 46 i byen fordelt på mange kvarterer.
I Salamanca-distriktet
er denne beskedne dør ikke bare endnu en butik.
Det er indgangen til et madmarked, der har eksisteret siden 1882.
El Mercado De La Paz.
Her kan man købe friske lokalvarer,
eller man kan lade eksperterne lave maden
i en af de mange madboder.
Vi opfatter tortillaer som flade pandekager af mel eller majs
i vores burritos og tacos.
I Spanien ser en tortilla sådan her ud.
Bedre kendt som tortilla de patatas.
Det er kartofler blandet med olivenolie, karamelliserede løg og æg.
Tortilla betyder faktisk "omelet" på engelsk.
Og den bedste får man her på Casa Dani.
Hola.
-Hej! -Hej, Phil.
-Dani! -Går det godt?
Rart at se dig.
-Carmen. -Carmen, ja.
Dani Garcia og hans kone Carmen må gøre noget rigtigt,
for den er blevet kåret til Spaniens bedste tortilla.
Vi har en strid i Spanien.
-Ja? -Med eller uden løg?
Det skal være med.
-Ikke? -Det synes jeg.
Jeg foretrækker uden.
-Gør du? -Ja.
-Hola. -Hej, Lola.
-Hvad hedder du? -Noelia.
-Hej, Noelia. -Min søster.
Hele familien er her. Alle tiders.
Nu smager jeg.
Det er utroligt. En perfekt morgenmad, ikke?
Det er uden løg, hvis du vil smage.
Jeg prøver. Vi leger din leg.
Kan du lide det?
-Din er også god. -Tak.
Jeg kan godt lide med løg.
Tak.
Nu skal jeg kende hemmeligheden.
Min mor prøvede forskellige ting med kartofler.
Så fandt hun det perfekte match.
Kartoflen er speciel, fordi den smelter lidt.
-Den bliver meget blød. -Ja.
Krydderiet er også lækkert.
Du må ikke sige, hvad det er.
Skal vi gå lidt rundt?
Her køber vi kartoflerne.
Det er til i dag, kun til mig.
-Nej. -Jo.
De bruger 770 kg kartofler om dagen.
Og 2.000 æg.
Jeg bør starte i tortilla-branchen.
-Wauw. -Ja.
Forretningen går godt.
Eller måske bare tortilla-spise-branchen.
Der er mange gode ting.
Phil, prøv østersen.
Han har gode idéer.
Hvad sker der?
Det er citronrøg.
Hvad?
Citron-røget østers. Det er en specialitet.
-Magisk. -Tjek.
-Spiser du østers? -Jeg har aldrig smagt en.
Carmen har aldrig smagt østers.
Hun var ikke vild med tanken. Sådan har mange det.
-Han mener, jeg skal smage en. -Hvorfor ikke?
-Vil du smage? -Okay.
-Ja! -Jeg smager.
Jeg elsker at gøre andre vilde med det, jeg kan lide.
-Første østers. -Jeg har en.
Tænk på smagen.
Seriøst?
Det var, som da vi dykkede.
-Jo. -De er ens.
Det minder om havet.
Mange tak.
Kan du virkelig lide det?
Okay, fint.
Nu er hun vild med østers. Hun lavede ikke sjov.
Det gør mig så glad!
Er du klar?
-Hvor fint. -Tak.
Man kan smage røgen og citronen.
Men det er ikke for meget. Gracias.
Man skal bare smage.
Det er en belønning i sig selv.
"Jeg kan ikke lide fisk." Fint, når man er fem.
Men som vi bliver ældre, ændrer vores smagsløg sig.
Du skal prøve skinken.
Okay.
Når man er i Spanien,
spiser man svinekød dagligt.
Man må leve med det. Konvertere.
Meget gavmildt.
Svinekødsbogen.
-Okay. -Jeg græder.
-Græder du? -Ja.
Det er perfekt. Den bedste skinke i verden.
I verden?
Ja. Den bedste skinke i verden.
Skriv ikke til mig, italienere!
Åbn munden.
Har du fået nadver i dag?
Jeg er en degenereret præst.
Vi passer på vores egne.
Tak.
Det er den bedste dag!
Manuel, min nye ven.
Se. Jeg har lidt til overs.
Ifølge en blodprøve er jeg er 61 procent svin.
Når man nærmer sig centrum af Madrids gamle by,
imponeres man af arkitekturen.
Skønhed håndbygget gennem århundreder.
Historien ses på hvert hjørne og i alle små gader.
Maden gør oplevelsen bedre.
Man kan smage historien og omtanken,
tidligere generationer har udvist opskrifterne.
Vi lavede research og opdagede,
at den restaurant i verden, der har været længst i drift, ligger i Madrid.
Det er Sobrino de Botin.
-Godmorgen. Velkommen. -En fornøjelse.
-Altid en fornøjelse. -Tak.
I dag får jeg en rundvisning af Antonio Gonzalez,
hvis bedsteforældre købte restauranten for mange år siden.
Har eksisteret siden 1725. Min familie har været i Botin siden 1930.
Lige et sted for mig.
Omsluttet af historie, karakter og kultur.
Hold da op.
Det er den oprindelige ovn.
Er den fra 1725?
Ja. Fra 17… Om fire år er den 300 år gammel.
Ovnen har aldrig været slukket.
Den evige flamme har været tændt.
Konstant, selv under borgerkrigen
mellem 1936 til 1939 holdt min bedstefar ovnen tændt.
Imponerende.
Som en lille hule.
Det er det ældste rum i Botin.
Hvor gammel er det?
Fra mindst 1590.
Der var en kro eller sådan noget her.
Så i 1725 blev Botin bygget over en anden restaurant.
Fantastisk.
Lad os gå ovenpå. Et par århundreder op.
I har lavet mad til Madrid i hundredvis af år.
I må have historier.
Ernest Hemingway var stamkunde.
Ernest Hemingway.
Han sad altid med ryggen mod væggen.
Han foretrak at se mod døren.
Han var min bedstefars ven, og nogle gange
lavede han sin egen paella i køkkenet.
Lavede Ernest Hemingway selv mad i køkkenet?
Ja, men det var en katastrofe.
-Derfor bad min bedstefar ham om… -At holde sig til at skrive bøger?
"Jeg skriver ikke. Du laver ikke mad."
Nu skal jeg smage maden.
Okay. Er du klar? Vores specialitet.
Pattegrise.
For mange af jer er det en gyserfilm
at se pattegrise ende i ovnen
og blive parteret for at blive ædt af glubske…
Andre grise, vel.
Du godeste! Og den lille gris kom hen til Phillip.
Til grisen kan jeg kun sige:
"Undskyld,
men jeg må spise dig."
Vi siger, at svinekød vinder.
-Sværen er det bedste. -Ja. Sprød svær.
-Sprød svær. -Lækkert.
Landet har en kæmpe kærlighed til grisen.
De tidlige keltere og romere var store fans.
Under maurernes herredømme
blev det at spise svinekød til politisk trods.
Ved du, hvorfor jeg ikke stopper?
Fordi jeg er interesseret i historie.
Folk bør komme på besøg
for at se, mærke og spise historien.
Det er så godt.
Nu forstår man, hvorfor de har eksisteret længere end noget andet sted.
Det er nok, gris.
Mens traditionernes flammer stadig brænder i Madrid,
pustes der også til opfindsomhedens og innovationens flamme.
Hovedstaden udvikler sig til et enormt center
for moderne madlavning med global indflydelse.
Tilbage i Salamanca-distriktet
er fremtidens spanske køkken dristigt, mangfoldigt og meget uforudsigeligt.
-Hej, Phil. -Kok.
-Går det godt? -Rart at møde dig.
Den bedste kok blev kåret i år.
Hvem er verdens bedste kok?
Ham her.
Den unge mand hedder David Muñoz.
-Er du okay? -Ja.
-Du har spændetrøje på. -Ser det ikke sådan ud? Ja.
Alt kan ske i dag.
Er du klar?
Hans fornemme restaurant hedder DiverXO.
Det er hans uformelle restaurant StreetXO.
Du skal have smagsprøver,
for jeg laver en lang menu til dig.
Så en rigtig rutsjebane.
Bare jeg ikke kaster op som i en rutsjebane.
Det er hamachi-sashimi.
Med mojo lavet af huacatay.
En peruviansk urt.
Søpindsvinet
er lidt stærkere end den i Japan.
-Fuerte. -Du skal…
Ja. Fuerte. Du skal lære spansk.
Ja.
Blev det serveret som streetfood på din barndomsgade?
-Lækkert, ikke? -Jo.
-Hvad sker der? -Det spiser jeg.
-Jeg elsker den smag. -Ja.
Når det er stærkt, men frisk.
Chipsen gør det sjovt.
Ja. Du skal spise meget med hænderne.
Godt. Jeg skulle have vasket dem.
-Kammusling. -Spansk kammusling
med jalapeño-gazpacho.
Og det er en slags
Tom kha gai-emulsion.
Det minder om thaimad, ikke?
Jeg elsker thai og asiatisk mad.
Det er både stærkt og behageligt.
Det er en oplevelse.
Folk fra hele verden skal føle,
at vores mad kun kan fås her.
Nu til en af vores berømte retter.
-Det passer til din spændetrøje. -Ja.
Blodet fra en knap så dygtig kok.
Dumplings med and. Sprødt griseøre. Det er så lækkert.
Vi confiterer griseøret.
Så forårsløg. Syltede agurker.
Ito togarashi.
Det stopper ikke.
Det er en slags chili fra Japan.
Hvor er det stærkt.
Griseøret er lækkert sprødt.
Jeg vidste, det ville smage godt.
Den næste er også inspireret af Thailand.
Fyldet er med kylling.
Det er quisquillas, babyrejer fra Spaniens sydkyst.
Det er den søde chilimayonnaise.
Genialt.
Jeg forstår, hvorfor alle vil komme her.
Én bid?
Hvis du er sulten og har en stor mund.
Du kan godt.
Stor mund!
Jeg kan ikke engang beskrive alle smagene.
Det er som mange indtryk i operaen…
-Men alt passer sammen. -Ja.
Det er en smuk arie. Må jeg få noget at drikke?
Selvfølgelig.
-Du planlagde det. -Ja.
Cachaça!
Pedroches æg.
Mit dinosauræg.
Sødt og lækkert. Man smager ikke alkoholen.
Farvel!
Rød tun fra Spaniens sashimi.
Lidt kulsmag.
Kroketten er lavet af fåremælk med kimchi.
Spis den i én bid.
-Jeg gifter mig med dig. -Okay.
-Jeg giver min kone besked. -Giv hende de dårlige nyheder.
Det er spansk svineslag.
Det er ikke én bid. Bare rolig.
Skal jeg?
Så kysser jeg dig alligevel.
Jeg ville kun spise lidt af det hele. Men jeg spiser op.
Hver bid er fantastisk, men nu er jeg død.
Din næste ret er stegt spansk blæksprutte.
Det er en laksa. En slags spansk laksa.
Nu til en ny cocktail.
Okay. Se lige.
Det er en bao med pattegris.
Jeg er så mæt, men kan ikke stoppe.
Hvordan gør jeg det?
Hvordan kan jeg spise så meget?
Når maden er så god, hvordan stopper man så?
Det er lasagne.
Forventede du en større person?
Nej! Du skal bare smage.
Jeg ved ikke.
Endnu en cocktail. Rør med rejen.
Ja.
Jeg tror, det er min superkraft.
Nu til vores ramen-udgave.
I skal få madprogram!
Vildt godt.
Smid din kone ud, jeg flytter ind.
Vi laver chilikrabbe med kirsebærvin,
og vi spiser den med hummer.
Folkens. StreetXO.
Et af mine bedste måltider. Eller også er jeg fuld.
Må jeg tage bukserne af?
Jeg vil vise jer en særlig restaurant her i Madrid.
Den hedder MO de Movimiento.
-Felipe! -Hej. Phil.
Ja.
-Alt vel? -Rart at møde dig.
Altid godt med en anden Felipe.
-Det er dit sted. -Ja.
MO de Movimiento.
Medejer Felipe Turell serverer ikke kun friskbagt, håndlavet brød
og pizza i verdensklasse,
han og hans hold gør det på en meget bæredygtig måde.
Vi laver ikke kun pizzaer her. Den varmer rummet op.
Så dampvarme i restauranten fra ovnen.
-Nemlig. -Og hvad er det?
Med vand og en ventilator køler vi rummet ned.
-Det er klimaanlægget. -En slags hybridmodel.
Vi bruger dem, når det ikke er meget varmt.
Hej.
Ser godt ud.
Felipe og hans medarbejdere
arbejder med organisationer for at vejlede udsatte unge
og dårligt stillede mennesker om en karriere i branchen.
Resultaterne er intet mindre end lækre.
Halvtreds procent af holdet kommer fra trange kår.
Vi bruger MO de Movimiento til at ændre liv.
Halvdelen er professionelle, og den anden halvdel under oplæring?
-Ja. -Her er det dejligt varmt.
-Hvad hedder du? -Isabelle.
Hej. Hvor længe har du arbejdet her?
Næsten tre år.
Og du elsker bare at bage brød?
-Det er vores bedste brød. -Laver du det nu?
-Er der et frisk? -Jeg tager det ud.
Jeg kom på det rigtige tidspunkt.
Vi lavede det i morges.
Det første blev lavet kl. 9.
Får jeg gammelt brød fra kl. 9?
Værsgo.
Er der valnødder i?
Nødder, ja.
Muchas gracias.
De nada.
Kom hertil, spis maden, støt gode mennesker.
Sådan skal det være.
Jeg elsker det.
Jeg udforsker helst en ny by ved at gå,
og det er meget nemt at komme omkring på gåben i Madrid.
Hvert kvarter har sin egen karakter, så man keder sig aldrig.
Jeg drages igen af den gamle by.
Med gammel mener jeg middelalderen.
Plaza Mayor blev bygget dengang.
Dengang var det torvet.
Der var markeder og turneringer,
og det var her offentlig afstraffelse fandt sted.
Det har ændret sig over flere hundrede år, men er en livlig del af byen.
Apropos gammel,
tæt på kan man spise på Bedstefars Hus eller Casa del Abuelo.
Hola.
Jamón.
Jeg er her ikke for jamón i dag, men hvis han tilbyder…
Gracias.
Normalt er der et sted, hvor det er så godt, at holdet siger:
"Kan vi tage tilbage uden kameraer."
Denne gang fandt vi sådan et sted, men måtte filme det.
Som public service.
Ja! Gracias.
Casa del Abuelo.
De er berømte for gambas al ajillo.
Måske den bedste hvidløgsreje nogensinde.
Boblende, sydende olivenolie med masser af hvidløg og cayennepeber.
Åh gud, så meget hvidløg og smør.
Rejerne er søde og lækre. Jeg kan ikke rumme det.
Og det sprøde brød er blødt indeni.
Har du smagt?
Rigtig godt!
Det er den bedste hvidløgsreje.
Farvel.
Jeg bliver her.
Og nu til Spaniens største bidrag til de mindste madportioner, tapas.
Velsmagende skiver jamón, tykke chorizoskiver, stegt blæksprutte.
Det kan udgøre en fantastisk tapa.
Den spanske konge, Alfonso VIII, fik serveret sin hvidvin
med en skive saltet skinke som låg mod insekterne.
Det er godt at være konge, og det er godt at være os,
for tapas blev populært efter det event.
Spol frem til i dag, hvor jeg mødes med en fantastisk kok, Javier Bonet.
Fra en slagterfamilie har han lært at mestre faget
i tre-stjernede restauranter verden over.
I dag skal vi på et par af hans yndlings- tapasbarer ved det trendy Calle Ponzano.
Her er den første. Et sødt lille sted, Barrera.
-Hola. -Hola.
-Jeg er Phil. Rart at møde dig. -Rart at møde dig.
Det er revolconas.
Søde kartofler.
Nej, hvid kartoffel.
Det er pimento, paprika…
-Det giver den farve. -Ja, det hele,
og de laver svineslaget indeni.
Som et sprødt brød.
Det er verdens bedste brød at dyppe, for det er svinekød.
Det er bare svinekød.
I er vilde med svinekød i Spanien.
Jeg bestiller aldrig her.
-Jeg elsker at spise sådan. -Hun har ingen menu.
Hold da op.
Vi har brug for plads.
Er tapas ikke små tallerkener?
Ikke lige nu.
Nej.
Man kan spise mad og dele den.
Det er konceptet med tapas.
-Det ser lækkert ud. -Las patatas.
Det er gedekid.
Folk, husk navnet, for hvis I ser det på menuen,
bør I nok bestille det. Cabrito.
Sig det med mig. "Cabrito."
En bid i hænderne.
En ung ged langtidstilberedt i træfyret ovn.
Det er en fantastisk version lavet af Ana.
Se lige sværen. Ser det ikke fantastisk ud?
Ged, folkens. Hvad venter I på?
Gedekid.
-Jeg kan ikke lide at sige "kid." -Nej.
Det er så lækkert.
Hun er den bedst bevarede hemmelighed i Madrid.
Det tror jeg.
-Tak. -Du er så talentfuld.
Javier, hun kan give dig et job.
-Ja, som opvasker. -Ja.
Du må starte et sted.
Nu vil han have mig med på tapasbaren Ponzano.
Det udtales "Pon-fano."
Smukt sted.
De ser overraskede ud.
Andengenerationsejerne Paco og Elena og deres datter Melania
viser os tapas i topklasse.
Bøftomat og en sød løgskive.
Jeg troede, det var bøf,
-men det er tomat. -Det er tomat.
Godt.
-Den ligner et hjerte. -Smukt.
De kommer med grøntsagstapas.
-Boletus. -Boletus.
Hvor er du god.
Hvornår begyndte du her?
Da jeg var 12.
Nu er jeg 21.
-Svampen er her. -Ja.
-Med ægget. -Med ægget. En lille smule foie.
En smule foie?
-Tartufo. -Tartufo.
Og trøffel.
Gode naboer.
-Revet trøffel. -Jeg følte mig lige så uheldig.
Blæksprutte.
Han er hurtig.
Det er ikke en almindelig restaurant.
Mere som en bar.
Man skal servere meget mad her, men man skal være hurtig.
Lammekoteletter.
Vi fik gedekid før, nu lam.
-Vi spiser børnene. -Ja.
Det er godt.
-Skål? -Skål.
Så siger Paco: "Lige én lille ting til."
Se lige…
"Bare en smule," sagde han.
Hvordan er det tapas?
Det er et kæmpestort stykke kød.
Det er nu et bøfhus.
Jeg er blevet snydt.
"Vi skal bare have lidt tapas."
Smukt oksekød.
Okay.
-Okay. Godt. -Godt. Okay.
Brontosaurus.
Skønt.
Ja. Jeg bider her…
-Vi deler. -Som brødre.
Fedtet er godt.
Det kan min rigtige bror også lide.
Din bror.
Jeg troede, de ville bruge lidt
på brød som tapas.
Nej, jeg fik hele bøffen, som på Dario Cecchini's in Toscana.
Det var utroligt.
-Gode naboer. -Gode naboer.
Gid du var min nabo.
Ja.
Muchas gracias.
Vi tager på roadtrip.
Vi tager højhastighedstoget en halv time
til et magisk sted, der hedder Toledo.
Her er, hvad jeg ved om Toledo. Har du et par minutter? Hør efter.
Det plejede at være Spaniens hovedstad,
og de har en stor marcipanskulptur af Don Quijote.
Imponeret?
Folk siger: "Phil, du ved så meget om hvert sted."
Ja. Fantastisk, ikke?
Så fordi jeg er ukendt her, har jeg brug for en rundvisning.
Toledo-guiden Javier Casado skal vise mig rundt.
-Se udsigten. -Det er meget smukt.
-Skønt. -Hvor længe har du boet her?
Hele mit liv.
Godt sted at bo.
Byen har tre religioner.
I middelalderen boede muslimer, kristne og jøder sammen.
Denne lille plads hed i gamle dage Alcana. Det betyder "butikkerne" på hebraisk.
Kan du se tårnet, katedralen?
Bygget i det 13. århundrede
anses Toledo-katedralen af mange for at være kronen på værket
af den gotiske arkitektur i Spanien.
Indenfor er en enorm klokke,
der er den største i Spanien og blandt de største i verden.
-Atten ton. -En klokke på 18 ton.
Ja.
Den nærliggende kirke Santo Tomé rummer et af mesterværkerne
af den berømte maler fra det 16. århundrede, El Greco.
Det jødiske kvarter.
Jeg følte pludselig, at vi var i det jødiske kvarter.
Jeg ved ikke hvorfor, men jeg følte en ustyrlig trang til at klage.
Der var omkring 12 synagoger.
Men der er desværre kun to tilbage.
Og hvilken bygning er det?
I gamle dage var det et fængsel og et kloster.
Hvad er forskellen?
Det viser sig, at klosteret også er kilden
til Toledos marcipan-berømmelse.
Ifølge historien førte sult i det 15. århundrede
til mangel på hvedemel.
Så nonnerne i klosteret tilfredsstillede deres søde tand på anden vis.
De brugte mandelmel som erstatning og voilà, et marcipan-mirakel.
Nogen drømte en umulig drøm om mandelmasse.
Og når man er i Toledo, bør man købe donuts
og dele dem med tilfældige.
-Tak! -Det var så lidt.
-Det er så lækkert. -Er I fra Tunesien?
-Ja. -Er I familie?
-Nej, vi er venner. -En gruppe venner?
Bedre end familie.
-Ja. -Ja.
Og jeg glemte næsten en fed detalje, jeg har lært om det her sted.
Kan I lide sværd?
Toledo har været berømt i tusindvis af år for at lave verdens bedste sværd.
Siden det femte århundrede f.Kr.
har smede her brugt jernstrimler i deres klinger
og smedet deres stål med den rette varme
for at skabe et sværd, både elsket og frygtet over hele verden.
Hvad bruges sværd til i dag?
Ikke mange drager at dræbe eller vindmøller at vælte.
Måske lidt sikrere end skydevåben?
Jeg kunne dog godt bruge en ny brevåbner.
Adios, Toledo. Jeg skal spise middag i Madrid.
New York er byen, der aldrig sover.
Det gælder også for Madrid.
Spiser man middag kl. 22 her, er man tidligt ude.
Livet går hurtigt her.
Min skønne ven, kokken Javier, holder mig heldigvis vågen.
Hvad hedder kvarteret?
Chamberi.
Det er måske det mest klassiske kvarter i Madrid.
Det bliver yngre hvert år.
For ti år siden var det et gammelt kvarter.
Og nu dør de,
og der begynder at komme
-unge mennesker. -Sådan er hele verden.
Javier vil vise mig, hvor de seje spiser.
Det er tilfældigvis på hans restaurant.
Sala de Desiece.
Den rigtige måde.
Det lyder ikke rigtigt, når jeg siger det,
men Manuel ville sige det sådan her:
Sala de Desiece.
Jeg siger det ikke igen.
Giv mig din frakke.
På en kødkrog.
Gør I det mod dårlige kunder?
Ja, nogle gange.
Javiers eksperimentelle restaurant ligner et laboratorium.
Det ligner et kemilokale.
Navnet Sala de Desiece betyder skærerum,
hvor de skærer og gør klar til restauranter eller markedet.
Det ligger dig nært, fordi du kommer fra en slagterfamilie.
Det ligner dekonstrueret tartar.
Vi viser dig, hvordan du laver det,
og du skal selv prøve.
Ja. Hvad er det?
Det er tartufata.
Af sort oliven, champignon og trøffel.
Så tomater, basilikum og hvidløg.
Nu skal alt rulles.
Du bør også lave min.
Du kan godt.
-Smør det ud. -Gør sådan her.
-Tomat. -Champignon.
-Smør det ud. -Tomat.
Jeg kan se lidt olivenolie.
Jeg er kok.
Du…
Den blev for løs, ikke?
-Jeg ved, hvad du tænker. -Ja.
"Han kan aldrig arbejde her."
-Ikke værst. -Ikke dårligt.
Gør sådan her.
-Ja, tag den gode. -Ja.
-Okay. -Det hele?
Det hele.
Rigtig godt.
Kender du Charlize Theron?
-Ja. -Hun var med i et talkshow
og sagde: "Hvis jeg kunne, ville jeg gifte mig med spansk mad."
En kok, måske?
Nej. Ikke interesseret i kokken. Beklager.
Jeg forstår hende godt.
Jeg er forelsket i spansk mad.
Vi har iberisk pancetta med rørsukker.
-Som en brûlée? -Lidt.
Så får man kun fedtet.
Genialt.
Æggeblommen er blevet kogt i mere end en time. En Micuit-foie gras.
Vi gør som med et bolsje.
Du elsker at rulle.
-Jeg ruller alt. -Du voksede op med frugtruller.
Ja.
Smukt.
Man tilbereder det foran kunden.
Ja, selvfølgelig.
Sådan skal et middagsteater være.
Man spiser det i en bid og nyder det.
Enhver mundfuld er fremragende,
og geniale mennesker som Alba
har stor viden om og passion for deres udsøgte mad.
Hun tjener os begge med stor godhed og varme.
Jeg kunne ikke være gladere der.
-En gave. -Okay.
En gave. La Boca.
-"Tingen"? -Tingen.
Hvad tror du, det er?
Min fjendes hoved.
Er det en kæmpe rødbede?
Det er en kæmpe rødbede.
Ristet i fire timer med havsalt og en masse urter,
så den bliver som kød eller måske laks.
Du fileterer rødbeden.
Ja, som skinke.
-Som jamón, ja. -Jamón.
På bunden er der cremefraiche, dild og sursød rødbedesauce.
Konsistensen er god.
Vild med det.
Hver bid er lækker, opfindsom og tankevækkende.
Det føles som et laboratorium. Det hvide bord.
Lyset.
Og dog meget traditionelt.
-Ingredienserne er traditionelle. -Salsa.
Og måden at spise det på.
-Det er sjovt. -Sjovt.
Rigtig sjovt.
Fedt udtryk, når du kommer med noget. "Nu skal han se!"
Ciao, chicos.
Ciao.
-Kan du lide det? -Elsker det.
-Farvel! Hej! -Farvel!
Jeg skal ingen steder.
Jeg har lukket stedet.
Du spiste hele desserten.
Undskyld.
Hej, Google. Videoopkald til Larry.
VIDEOKALD TIL LARRY
Hvor er du smuk! Hej, Larry!
Hvordan går det?
Hvad har du der? Et sushiur?
Ja, præcis.
-Hvor sødt. -Det er præcis…
Det er fra Bed Bath & Beyond.
Er du i LA?
Jeg er i LA.
Du var med i et af de første afsnit af den anden serie,
I'll Have What Phil's Having, da vi var i LA.
Vi lavede carnitas i taco-vognen.
-Lækkert! -Apropos svinekød.
Det er godt her.
Så du dem skære det af benet?
Ja, vi så dem skære smukke skiver.
-Se. Rigtig flot. -Er det ikke fantastisk?
Tilbage, hvor du hører til.
Og nu derind med dig.
Mums.
Den behøver ikke noget. Kun brød og kød.
Det er rigtigt.
Smukt baguette.
Frisk, sprødt, blødt indeni.
Og verdens bedste skinke.
Larry, du er komiker. Har du en joke til Max?
Det er en golfjoke,
og jeg tror, din far ville synes om dens ånd.
En fyr spiller golf med sin kone på en meget landlig bane.
Det er så smukt.
Der er bølgende bakker, grønt græs, meget landligt.
Og ved et af hullerne, slår han bolden til højre
for en gammel landlig lade.
Han og hans kone går derover. Han siger:
"Skat, jeg samler bolden op
og smider den på den anden side. Vi tager straffeslaget."
Hun siger: "Kan du ikke åbne ladeporten og skyde bolden igennem?
Du er en god golfspiller. Undgå straffeslaget."
Han siger: "Det er en god idé."
Han placerer bolden, åbner porten og rammer bolden.
Desværre rammer han skævt, den preller af muren, rammer en traktor
rammer hans kone i hovedet, slår hende ud, hun dør.
Et år senere spiller fyren på samme bane.
Han er med en ven. Har ikke spillet i et år.
Han begynder at nyde det igen.
Han har det sjovt og når så til samme hul.
Han slår bolden til næsten samme position.
Han løber derover med sin ven.
Han siger: "Jeg tager bolden
og kaster den om på den anden side."
Hans ven siger: "Bare åbn porten og skyd den igennem.
Du er dygtig. Undgå et straffeslag."
"Det gjorde jeg sidste år. Jeg slog en sekser."
Det er mere end en golfjoke.
Min far ville have elsket den, for det er en konejoke.
-Gid jeg havde mødt ham. -Han ville have elsket dig.
Godt, jeg fik holdet til at grine. Det er vigtigt.
Larry, det er alt, vi har.
Mit sidste stop bliver Sacha,
en intim bistro her i Madrid,
med noget af byens mest anerkendte baskiske mad.
Jeg er glad for, at mine nye venner tager med.
Carmen, Felipe.
Og tre nye vennr: Kokken Guillermo Salazar,
der startede i New York, men er tilbage i Madrid.
José Carlos Capel
og hans kone, Julia Pérez Lozano,
to af de mest fremtrædende madskribenter og kritikere i hele Spanien.
Og sidst, men ikke mindst, en gammel ven, Henry Tenney,
der er vores store producer.
Han kom for at se en af vores optagelser. Det var tilfældigvis Madrid.
En skål for Madrid, som jeg elsker.
Den er nu på toppen af mine yndlingsbyer.
Hvordan holder I trit med alle de nye restauranter?
Det er umuligt.
Spiser I ude dagligt?
-Dagligt. -Til frokost.
Hvordan går det?
Det er kokken, Sacha Hormaechea.
Restaurantens ejer og chefkok.
Hans personlige stil kan ses i hans madlavning.
Først hamachi og tunhjerte på et par kaffedåser.
Han siger: "Enhver ret fra ethvert land kan hurtigt blive til en tapa."
Fantastisk. Nu er det en tapa.
Fisken har revet hjerte ovenpå.
-Saltet hjerte. -Aha.
El medregal er typisk på De Kanariske Øer.
Okay.
Det er fantastisk. Jeg elsker det.
Så frisk.
Når du kommer her, spiser man, hvad Sacha vil have.
-Ingen menu? -Nej.
Han kan afvise din bestilling.
-"Det her er bedre." -Fedt.
Så føler man servicen.
-Østers? -Ja, det er østers,
-i en let syltet agurk. -Ja.
Jeg elsker østers nu.
Ja! Det var så lidt.
-Gjorde du ikke de før? -Nej.
Hvem fik dig til det?
-Phil. -Tak!
-Skål! -Skål.
For østers!
Jeg er ikke bange længere.
Maden kommer.
-Ikonisk ret. -Kender du den?
Har man ikke smagt det, har man ikke været her.
Det ligner søpindsvin på en ravioli.
Den er fyldt med krabbemousseline, olivenolie og uni-søpindsvin ovenpå.
"Uni" er "erizo" på spansk.
Det er smagen af Galicien.
-Som Galicien i munden. -Så godt.
Henry?
Min bedste stund. Det her vil jeg huske.
Når kokkene er i køkkenet,
bemærker de, hvad der kommer tilbage.
De ser, hvor meget der kommer tilbage. Sacha skal se min tallerken.
Det var en rigtig god idé.
Hvordan gør man det ikke?
Var der ikke brød, ville jeg slikke skålen.
Det gør mig så glad.
Maden er fantastisk.
Måske har du ikke hørt det før.
-Jeg siger det først. -Det er…
-Sagde han det? -Nej.
Gav du en dårlig anmeldelse?
For mange år siden gav han ham en dårlig anmeldelse.
Jeg troede, der ville være kold luft, men nej.
Du må have skrevet det smukt for ikke at fornærme ham.
-For at være opmuntrende. -Deres forhold er godt.
Han skrev en rigtig god anmeldelse.
-Han var fotograf. -Ja.
Han synes, det er en skam, han brugte så meget tid på fotografering,
for han ville have været en dygtig kok.
Så brugte han mere tid på mad.
Det er meget sjældent. Også at en restauratør indrømmer,
at anmeldelsen ændrede hans liv.
En lærestreg.
Tro ikke, du ved alt,
for en god besked kan komme fra hvem som helst.
Selv en tv-boss.
Han er unik.
-Ja. -Det har vi sagt før.
Hvis vi bruger musik i scenen,
hvilken musik bør det så være?
-Flamenco. -Flamenco.
-Det kan vi godt. -Det sørger jeg for.
Min tid i Madrid har været så vidunderlig.
Der var intet, jeg ikke var vild med.
Alt var rigtig godt.
En by så gammel er vis,
men den kan stadig overraske med sin karakter og charme.
Intet er bedre i livet end at rejse og få nye venner.
Jeg glæder mig til at komme tilbage.
Kommer der mere?
Hvad spiser jeg?
Noget, du ikke har fået før. Svin.
Noget af svinet, jeg ikke har fået før?
Jeg sagde jo, de kan overraske.
Det er øret.
-Er det et øre? -Ja.
Man skulle tro, han hørte dig.
Er der ikke nogen
Nogen
Er der ikke nogen
Nogen
Er der ikke nogen
Nogen
Er der ikke nogen
Nogen
Er der ikke nogen
Nogen
Er der ikke nogen
Nogen
Nogen, der kan give Phil mad?
Er der ikke nogen
Nogen, der kan give Phil mad?
Giv ham nu noget mad
Tekster af: Christian Vinther