EN DOKUMENTARSERIE FRA NETFLIX
Takk. Nå er det et show.
Dette er frokost.
Jøss. Det er veldig godt.
Jeg forstår køen.
Vil du ha en churro? Kom hit. Jeg har mange.
Takk. Dypp her. Ett dypp.
-Ok. -Ikke dypp igjen.
Ingen flere dypp.
-Takk. -Churro?
Ok, min venn. Vil du dyppe?
-Ja visst. -Én gang.
Hvor er vennen din? Ta en churro.
Hvor lenge måtte du stå i kø?
Det ser ut til at køen er lang,
men vi kommer med kameraer, jeg slipper køen.
-Prøvde du den store? -Skal jeg våge? Ok.
-Dypp hele greia. Ja. -Kjære vene.
Jeg vet ikke om jeg kan vise dette.
En glad og sulten mann
Reiser over hav og land
Han søker mer forstand
Om pasta, svin, kylling og lam
Han vil kjøre til deg
Han vil fly til deg
Han vil synge for deg
Og danse for deg
Han vil le med deg
Og gråte med deg
Men det er én ting han ber deg om
Noen må være så snill
Kan noen
Gi mat til Phil?
Noen må gi ham mat
Madrid er Spanias hovedstad.
Jeg elsker Barcelona, som føles som en liten landsby.
Jeg trodde det ville være sjarmerende, og det var det.
Jeg trodde ikke at Madrid var sjarmerende.
Men byen er sjarmerende.
Det er mange vakre nabolag og bydeler.
Det er bare mye mer.
Og så har du storheten og prakten til en storby
med over tusen års historie.
Den er praktfull.
Og maten er spektakulær.
Jeg elsker markeder.
Det er et mikrokosmos av selve byen, om ikke hele livet.
Madrid elsker også markeder.
Byen har 46 av dem rundt om i bydelene.
I Salamanca-distriktet er denne døren ikke bare en butikkinngang.
Det er faktisk inngangen til et matmarked som har eksistert siden 1882,
El Mercado De La Paz.
Kjøp ferske varer fra lokale leverandører,
eller gjør som meg, la ekspertene lage maten
i en av de mange matbodene.
Vi tenker på tortillaer
som mais- eller hvetelomper vi har til tacoen.
I Spania er dette en tortilla.
Bedre kjent som tortilla de patatas,
det er poteter blandet med olivenolje, karamellisert løk og egg.
Tortilla oversettes til "omelett".
Og den beste er her på Casa Dani.
Hei.
-Hei! -Hei, Phil.
-Dani! -Står til?
Flott å se deg.
-Carmen. Hyggelig. -Carmen, ja.
Dani Garcia og kona Carmen må gjøre noe riktig,
deres tortilla er stemt frem som Spanias beste.
Vi har en kamp i Spania.
-Ja. -Med eller uten løk?
Den må være med løk.
-Syns du ikke? -Jeg gjør det.
Jeg foretrekker uten.
-Gjør du det? -Ja.
-Hei. -Hei.
-Hva heter du? -Noelia.
-Hei. -Det er søsteren min.
Hele familien er her. Veldig fint.
Sånn ja.
Dette er utrolig. Dette er en perfekt frokost, sant?
Denne er uten løk, i tilfelle du vil smake.
Jeg er med på leken.
Liker du den?
-Din er også god. -Takk.
Jeg tror jeg liker med løk.
Greit. Nå må jeg få vite hemmeligheten.
Mamma testet forskjellige poteter.
Og så fant hun den perfekte matchen.
Denne poteten er spesiell fordi den smelter litt, sant?
Ja.
-Den blir veldig myk. -Ja.
Krydderet er også kjempegodt. Ikke si hva det er.
Skal vi gå litt rundt?
Det er her vi kjøper potetene.
Disse er våre for i dag.
-Nei. -Jo.
-Jeg spurte hvor mange de bruker daglig. -800 kilo.
Og 2000 egg.
Jeg bør begynne i bransjen.
-Jøss. -Ja.
Det går bra.
Eller kanskje bare tortillaspisebransjen.
Det er så mye godt her.
-Smak på østersen. -Dani har gode ideer.
Jøss. Hva skjer?
-Det er sitronrøyk. -Hva?
Sitronrøkt østers. Det er en spesialitet.
-Magisk. -Smak.
Spiser du østers?
Aldri smakt det.
Carmen har aldri smakt østers.
Hun likte ikke tanken på det. Jeg kjenner mange som har det sånn.
-Han prøver å overbevise meg. -Ja, hvorfor ikke?
-Vil du smake? -Ok.
-Ja! -Jeg smaker.
Her er det jeg liker best. Jeg vil få deg frelst på noe jeg liker.
Første østers.
Ja.
Tenk på smaken.
Seriøst?
Det var som da vi dykket.
-Ja. -Det er som det.
Det tar deg til havet.
Takk skal du ha.
-Godt. -Likte du det virkelig?
Ok, bra.
Nå elsker hun østers. Hun tullet ikke.
Det gjør meg veldig glad!
Klar?
-Så godt. -Takk.
Du smaker røyken og sitronen.
Men det er ikke for mye. Takk.
Jeg vil at du smaker.
Det er belønningen i seg selv.
"Å, jeg liker ikke fisk." Jeg forstår det hvis du er fem.
Men når vi blir eldre, endres smaken vår. Det vet jeg.
Det er noe vi vil at du skal smake, skinken.
Ok.
Når du er i Spania, kommer du til å spise gris hver dag.
Du kan like gjerne konvertere.
Veldig sjenerøs.
Svineboken.
-Greit. -Jeg gråter.
-Gråter du? -Ja.
Dette er perfekt. Det er verdens beste skinke.
Verdens beste?
Du hørte rett. Det er nok verdens beste.
Ikke skriv til meg, italienere!
Jeg syns du bør åpne munnen.
Har du vært på nattverd i dag?
Jeg er som en degenerert prest.
Vi passer på våre egne.
Takk.
Er dette tidenes beste dag?
Manuel, min nye venn.
Se. Jeg har litt til overs.
Jeg tok en blodprøve. Jeg er 61 % gris.
Når du nærmer deg hjertet av byen, gamle Madrid sentrum,
blir du slått av arkitekturen.
Skjønnhet, bygget gjennom århundrer.
Du ser historie på hvert hjørne, i alle gater.
Maten forsterker opplevelsen din.
Du kan smake historien og omsorgen tidligere generasjoner
har vist ved å perfeksjonere oppskriftene.
Vi undersøkte, og det viser seg
at den eldste restauranten i verden er her i Madrid.
Dette er Sobrino de Botin.
-Velkommen til Botin. -Det er en glede.
-Gleden er min. -Takk.
I dag får jeg en omvisning av Antonio Gonzalez,
hvis besteforeldre kjøpte restauranten for mange år siden.
I drift siden 1725. Familien min har drevet Botin siden 1930.
Dette er mitt type sted.
Full av historie, karakter og kultur.
Jøss.
Dette er den originale ovnen.
-Er denne fra 1725? -Ja. Om fire år blir den tre hundre.
-Denne ovnen har aldri vært kald. -Den evige flammen har brent.
Hele tiden, selv under borgerkrigen,
36 til 39, bestefar holdt den i gang.
Det er fantastisk.
Jøss!
Det er som en hule.
Dette er det eldste rommet i Botin.
-Hvor gammelt er dette? -Fra minst 1590.
Det var et vertshus, eller noe sånt her.
I 1725 ble Botin bygget over en annen restaurant.
Utrolig.
Ok, la oss gå opp. Opp et par århundrer.
Dere har matet Madrid i hundrevis av år.
Du har nok historier.
-Ernest Hemingway var en stamkunde. -Ernest Hemingway.
Han satt alltid med ryggen mot veggen. Han foretrakk å alltid se døren.
Han var venn av bestefar, noen ganger
gikk han til kjøkkenet for å lage sin egen paella.
-Gikk han for å lage sin egen mat? -Det var en katastrofe.
-Derfor måtte bestefar be ham… -"Hold deg til skriving."
-Ja. -"Jeg skriver ikke. Du lager ikke mat."
Det er på tide å smake.
Ok. Klar? Vår spesialitet.
Stekt pattegris.
For mange av dere er det en skrekkfilm
når dere ser babygrisene i vedovnen,
blir hakket opp og spist av glupske…
…griser, antar jeg.
Kjære vene! Og denne lille grisen kom til Phillip.
Jeg kan bare si dette til grisen:
"Unnskyld…
…men jeg må spise deg."
Vi sier alltid at svin vinner.
-Skinnet er best. -Selvsagt. Sprøtt skinn.
-Det sprø skinnet. -Alle liker det.
Dette landet elsker virkelig grisen.
De har gjort det århundrer. Kelterne og romere var store fans.
Under maurernes styre
ble det å spise svin ansett som politisk motstand.
Jeg stopper ikke. Vet dere hvorfor? Fordi jeg er så interessert i historie.
Hvis jeg var dere, ville jeg kommet hit, for å se, føle og spise historie.
Det er for godt.
Dere forstår hvorfor dette er verdens eldste restaurant.
Det holder.
Mens eldgamle tradisjoner lever videre i Madrid,
blomstrer også oppfinnsomhet og innovasjon.
Faktisk er denne hovedstaden et viktig senter
for moderne matlaging med globale innflytelser.
Tilbake i Salamanca-distriktet
finner man dristig, mangfoldig og svært uforutsigbar spansk mat.
-Hei, Phil. -Chef.
-Står til? -Hyggelig å møte deg.
Best Chef-prisen ble utdelt i år, vet dere hvem som er verdens beste kokk?
Denne fyren.
Denne unge mannen heter David Muñoz.
-Er du ok? -Ja, jeg er ok.
-Du har på deg tvangstrøye. -Ja. Jeg vet det.
Alt kan skje i dag.
Er du klar?
Han har en fancy restaurant, DiverXO. Dette er hans uformelle, StreetXO.
Jeg anbefaler deg å smake, jeg har en lang meny til deg i dag.
Det er en skikkelig berg-og-dal-bane.
Jeg håper jeg ikke kaster opp.
Dette er hamachi-sashimi.
Med mojo laget av huacatay. Det er en peruansk urt.
Denne kråkebollen er litt kraftigere enn den i Japan.
-Fuerte. -Du må…
-Ja. Fuerte. Du må lære deg spansk. -Det skal jeg.
Hvilken gate vokste du opp i, siden dette er gatemat?
-Godt, hva? -Det er godt.
-Vent, hva skjer? -Jeg skal også spise.
-Jeg elsker denne typen smak. -Ja.
Det er krydret, men friskt.
Og potetgullet gjør det gøy.
-Ja. Du skal spise mye med hendene i dag. -Bra. Jeg burde ha vasket dem.
-Kamskjell. -Spansk kamskjell med jalapenogazpacho.
Og dette er en slags Tom kha gai-emulsjon.
Det minner om thaimat, sant?
Jeg elsker thaimat, asiatisk mat.
Det er krydret, men allikevel kosemat.
-Ja. -Dette er litt av en opplevelse.
Jeg vil at folk fra hele verden skal få matopplevelser
som de kun finner her.
Dette er en av signaturrettene.
-Den passer til tvangstrøya di. -Ja.
Blodet til en litt dårligere kokk.
Ande-dumplinger Sprø griseører. Det er kjempegodt.
Vi konfitterer griseøret.
Og litt vårløk. Syltet agurk.
Ito togarashi.
Det stopper ikke.
Det er en chili fra Japan.
Ja visst. Det er varmt.
-Jeg elsker det sprø griseøret. -Jeg visste dette ville være bra.
Denne er også inspirert av Thailand. Fyllet er kylling.
Dette er baby-reker fra Spanias sørlige kyst.
-Dette er søt chilimajones. -Genialt.
Jeg forstår hvorfor alle vil spise her.
-En bit? -Hvis du er sulten, klarer du det.
Du klarer det.
Stor munn!
Jeg kan ikke beskrive alle smakene.
For meg er det som i operaen, det er så mye som foregår.
-Men alt kommer sammen. -Ja.
Denne retten er en vakker aria. Kan jeg få noe å drikke?
Naturligvis.
-Du planla det. -Ja.
-Cachaça! -Pedroches egg.
Dinosauregget mitt.
Søtt og kjempegodt. Du smaker ikke alkoholen.
Farvel!
-Dette er tunfisk, spansk sashimi. -Jøss!
Litt smak av kull.
Kroketten er laget av sauemelk med kimchi.
Spis den i én bit.
-Jeg skal gifte meg med deg. -Ok.
-Skal jeg ringe kona? -Fortell de dårlige nyhetene.
Dette er spansk ribbe.
Ikke spis hele om gangen.
Hva om jeg gjør det?
Hvis du klarer det, kysser jeg deg.
Jeg skulle smake på hver rett. Jeg spiser hele denne.
Hver bit er fantastisk, men nå er jeg død.
Neste rett, grillet spansk blekksprut.
Jøss!
Dette er en laksa. En slags spansk laksa.
-Vi tar en ny cocktail. -Ok. Se på den.
Dette er en bao med pattegris.
Jeg er så mett, men jeg kan ikke stoppe.
Hvordan klarer jeg det?
Folk spør: "Hvordan kan du spise så mye?" Men når maten er så god,
hvordan stopper man?
Her er lasagne.
Forventet du en mye større person?
Nei! Du trenger bare å smake.
Jeg vet ikke.
-Enda en cocktail. Rør med reken. -Ja.
Jeg vet ikke. Jeg tror dette er superkraften min.
Dette er vår versjon av ramen.
Dere ville ha et matprogram.
Vanvittig godt.
Nei, kast ut kona, for jeg flytter inn.
Dette er chilikrabbe og kirsebærvin, og vi skal spise den med hummer.
Folkens. StreetXO.
Dette er det beste jeg har spist, eller så er jeg full. En av de to.
Ser noen om jeg tar av buksen?
Nå vil jeg vise dere en spesiell restaurant vi fant i Madrid.
Den heter MO de Movimiento.
-Felipe! -Hallo. Phil.
Ja.
-Står til? -Hyggelig.
Stas å møte en annen Felipe.
-Dette er ditt sted. -Ja.
MO de Movimiento.
Medeier Felipe Turell har ikke bare nybakte, håndlagde brød
og pizza som bakes i vedfyrt ovn.
Han og teamet hans gjør det også på en bærekraftig måte.
Pizzaovnene brukes også for å varme opp lokalet.
Så varmen i restauranten er fra pizzaovnen?
-Ja. -Jøss. Og hva gjør disse?
Med vann og en vifte kjøler de ned rommet.
-Dette er klimaanlegget. -Det er en hybridmodell.
Når vi ikke er varme, bruker vi dem.
Hei, alle sammen.
Det ser godt ut.
Felipe og hans proffe team
jobber med sosiale organisasjoner for å hjelpe ungdom
og andre vanskeligstilte med en vei inn i bransjen.
Resultatene er kjempegode.
Halve teamet vårt kommer fra vanskeligstilte situasjoner.
Vi bruker MO de Movimiento for å endre liv.
Halvparten av de ansatte er profesjonelle, og halvparten er folk som vil lære?
-Ja. -Det er godt og varmt her.
-Hva heter du? -Isabelle.
-Hei. Hvor lenge har du jobbet her? -Tre år, siden vi åpnet.
Og du elsket å bake brød?
-Det er det beste brødet vi har. -Baker du nå?
-Har du et ferskt et? -La meg ta det ut.
Jeg kom til rett tid.
Vi bakte det i morges.
-Klokken ni. Det første jeg bakte. -Gir du meg gammelt brød fra klokken ni?
Vær så god.
Er det valnøtter i?
-Nøtter, ja. -Jøss.
-Tusen takk. -Ingen årsak.
Kom hit, spis mat og støtt fine folk. Det er det det handler om.
Jeg elsker det.
Jeg elsker å utforske en by ved å gå,
Madrid er en av de mest gåvennlige byene jeg har besøkt.
Hvert nabolag har sin egen karakter, det er aldri kjedelig.
Jeg blir dratt tilbake til gamlebyen.
Og når jeg sier gammel, mener jeg middelalderen.
Det var da Plaza Mayor ble bygget.
Da var dette bytorget. Her var det markeder og turneringer.
Hvis du oppførte deg dårlig, ble det skamstraff.
Det har endret seg over årene, men det er fortsatt byens livlige hjerte.
En kort spasertur unna
kan du spise på bestefars hus, eller Casa del Abuelo.
Hei.
Jamón.
Jeg er ikke her for jamón i dag, men hvis han tilbyr…
Takk.
Vanligvis finner vi steder med så god mat at crewet spør:
"Kan vi gå tilbake dit uten kamera?"
Denne gangen fant vi det uten kamera og måtte tilbake med kamera,
som en offentlig tjeneste.
Ja! Takk.
Casa del Abuelo.
De er berømte for deres gambas al ajillo.
De beste hvitløksscampiene som finnes.
Boblende, fresende olivenolje med tonnevis av hvitløk og cayennepepper.
Herregud, deilig smak av hvitløk og smør.
Scampiene er søte og kjempegode. Jeg kommer ikke over det.
Og det sprø brødet er veldig mykt og skapt for å dyppe.
-Har du smakt dette? -Veldig godt!
Tidenes beste hvitløksscampi.
Farvel, alle sammen.
Jeg blir her en stund.
Og nå for Spanias største bidrag til de minste porsjonene, tapas.
Velsmakende skiver av jamón, tykke biter av chorizo, stekt blekksprut.
Alle disse kan være en god tapa.
Det sies at den spanske kongen Alfonso VIII ble servert vin
dekket med spekeskinke for å beskytte den mot insekter.
Det er godt å være konge, og godt å være oss.
Tapas tok av etter den kongelige hendelsen.
Spol frem til i dag, jeg treffer en fantastisk kokk, Javier Bonet.
En slaktersønn som lærte seg kokkeyrket i Michelin-kjøkken over hele verden.
I dag tar han meg med til noen tapasbarer
i den trendy gaten Calle Ponzano.
Her er den første. Dette søte stedet heter Barrera.
-Hei. -Hei.
-Jeg heter Phil. Hyggelig. -Hyggelig å treffe deg.
-Dette er revolconas. -Søtpotet.
Nei, den er hvit. Det er pimiento, paprika, ulike…
-Det gir den fargen. -Ja, også har de stekt ribbe til.
Som brød, sprøtt brød.
Dette er verdens beste brød å dyppe med, for det er gris.
Det er gris. Det er bare gris.
Dere elsker gris i Spania.
Jøss!
Jeg bestiller aldri her.
-Det er den beste måten. -Hun har ikke meny.
-Jøss. -Ja.
Vi trenger litt plass her.
Tapas skal være små, sant?
Ikke akkurat.
Ikke egentlig. Nei.
Det er måten man spiser på, man deler. Det er tapas-konseptet.
-Dette kommer jeg til å like. -Las patatas.
Dette er babygeit.
Husk dette ordet, hvis dere ser det på menyen,
burde dere bestille det. Cabrito. Si det med meg, cabrito.
Spis med hendene.
Killing stekt i vedovn i flere timer.
Anas versjon er absolutt fantastisk.
Se på dette skinnet. Ser det ikke fantastisk ut?
Killing, folkens Hva venter dere på? Killing.
Babykilling.
-Jeg liker ikke å si "baby". -Nei.
Jeg elsker alt dette.
-Hun er Madrids best bevarte hemmelighet. -Jeg tror det.
-Takk. -Du er så talentfull.
Javier, kanskje hun kan gi deg jobb.
-Ja, i oppvasken. -Ja.
Et sted må du begynne.
Det neste stedet han tar meg med til er Ponzano.
Hvis du vil si det riktig, "Pon-fano".
Hei. Jøss!
Vakkert sted.
De ser overrasket ut over å være i denne posisjonen.
Andre generasjons eiere Paco og Elena, og deres datter Melania,
viser oss deres beste tapas.
Biffhjertetomat og søtløk.
Jeg trodde jeg ble kastet på dypt vann med oksehjerte.
-Men det er en tomat. Ok, bra. -Det er det.
Ja. Den ligner på et hjerte. Jeg elsker det.
Grønnsakstapas som kommer ut, småretter kommer ut.
-Steinsopp. -Steinsopp.
Du er flink.
Når begynte du her?
Da jeg var 12.
-Jøss. -Nå er jeg 21.
Jøss.
-Det er sopp i denne. -Ja.
-Med egg. -Med egg. Litt lever.
Litt lever?
-Trøffel. -Trøffel.
Vi får trøffel også.
Gode naboer.
-Revet trøffel. -Jeg som følte meg så uheldig.
Blekksprut.
Han er rask.
Dette er ikke en vanlig restaurant.
Den fungerer som en bar.
Du må servere mye mat her, men du må være rask.
Lammekoteletter.
Vi hadde babygeit før, og nå babylam.
-Vi spiser alle babyene. -Alle.
Jeg liker denne.
-Som chin-chin. -Chin-chin.
Og så sier Paco: "Å, bare en liten ting til."
Å, se på…
"Bare litt", sa han.
-Ja. -Jøss!
Er dette tapas?
Dette er et digert stykke kjøtt.
Dette er et biffhus nå.
Jeg har blitt lurt.
"Vi spiser bare litt tapas." Ja.
-Det er en nydelig biff. -Ok.
-Ok. Bra. -Bra. Ok.
Brontosaurus.
Bra.
Ja. Jeg biter her, som…
-Dele… -Nå er vi brødre.
Jeg liker fettet.
Vet du hvem som liker dette? Min ekte bror.
Broren din.
Jeg trodde de skulle ta litt av den, legge det på brød som tapas.
Jeg fikk hele biffen som på Dario Cecchini i Toscana.
Det var utrolig.
-Gode naboer. -Gode naboer.
-Jeg skulle ønske du var naboen min. -Ja.
Tusen takk.
I dag skal vi på tur.
Vi kjører høyhastighetstog i en halvtime til magisk sted kalt Toledo.
Her er det jeg vet om Toledo. Har du noen minutter? Nå skal du høre.
Byen pleide å være Spanias hovedstad,
og de har en stor marsipanskulptur av Don Quijote.
Imponert?
Folk sier: "Du kan så mye om hvert sted."
Ja. Det er forbløffende, sant?
Fordi jeg er litt dum på dette området, og andre, trenger jeg en omvisning.
Jeg trenger Toledo-guide, Javier Casado, som kan vise meg rundt.
-Se på utsikten. -Veldig vakkert.
-Hvor lenge har du bodd her? -Hele livet.
Det er et fint sted.
Byen har tre religioner.
I middelalderen bodde muslimer, kristne og jøder sammen.
Dette torget het Alcana i gamle dager. Alcana betyr "butikkene" på hebraisk.
Ser du tårnet på katedralen?
Bygget på 1200-tallet,
Toledo-katedralen er ansett av mange som den største prestasjonen
innen gotisk arkitektur i Spania.
Den har en enorm klokke,
den største i Spania, en av de største i verden.
-Atten tonn. -En klokke på atten tonn.
Ja.
Den nærliggende kirken Santo Tomé har til og med et av mesterverkene
til den berømte 1500-tallsmaleren, El Greco, som bodde i Toledo.
-Jødekvarteret. -Ja.
Brått kunne jeg føle at vi var i jødekvarteret.
Jeg fikk en ukontrollerbar trang til å klage.
Det var rundt tolv synagoger.
Men det er dessverre bare to igjen.
Hva slags bygning er dette?
I gamle dager var det et fengsel og et kloster.
Hva er forskjellen?
Det viser seg at klosteret også er kilden
til Toledos marsipanberømmelse.
Under en hungersnød på 1500-tallet var det stor mangel på hvetemel.
Nonnene brukte det de hadde for å tilfredsstille søtsuget.
De brukte mandelmel som erstatning, og voilà, et marsipanmirakel.
Noen drømte en umulig drøm om mandelpasta.
Og når du er i Toledo, kjøp et dusin smultringer
og del dem med tilfeldige folk.
-Takk! -Ingen årsak.
-Nydelig. -Er dere fra Tunisia?
-Ja. -Er dere én familie?
-Nei, vi er en gruppe. Venner. -En vennegjeng? Bedre enn familie.
-Ja. -Ja.
Jeg glemte nesten, jeg har lært mer kult om dette stedet.
Liker du sverd?
Toledo er berømt for å lage verdens beste sverd
over flere tusen år. Ja!
Siden 500 f.Kr. har smedene her lagt jern i ilden
og smidd stål i riktig temperatur
for å smi sverd som var elsket og fryktet i hele verden.
Jeg vet ikke hvorfor vi trenger dem.
Det er ikke mange drager eller vindmøller å kjempe mot.
Litt tryggere enn pistoler?
Men jeg kan trenge en ny brevåpner.
Adios, Toledo. Jeg skal spise middag i Madrid.
De som sier at New York aldri sover har aldri vært i Madrid.
Hvis du spiser middag kl. 22 her, er du tidlig ute.
Tempoet er høyt i byen.
Heldigvis har jeg kule venner som holder meg oppe.
-Hva heter dette nabolaget? -Chamberi.
Det mest klassiske nabolaget i Madrid. Det blir yngre for hvert år.
For ti år siden var det et gammelt nabolag.
Og nå dør de, og de unge flytter inn.
Hele verden er sånn.
Javier lovet å vise meg hvor de kule spiser.
Og det er i restauranten hans,
Sala de Despiece.
Det er rett uttale. Det høres ikke bra ut når jeg sier det.
Manuel ville uttalt det sånn.
Sala de Despiece.
Jeg sier det ikke igjen.
-Gi meg jakken. -Ja.
En kjøttkrok. Gjør du det mot dårlige gjester?
Ja, noen ganger.
Dette Javiers er restaurant.
Den ligner en lab. Den ser ut som et naturfagrom.
Sala de Despiece betyr slakterrom.
Der de kutter kjøttet for restauranter eller markedet.
-Du kommer jo fra en slakterfamilie. -Familie, ja.
Det ser ut som dekonstruert tartar.
Vi skal vise deg hvordan du gjør det, og så gjør du det selv.
-Ja. Hva er det? -Det er tartufata.
Det er svart oliven, sopp og trøffel.
Så tomater, basilikum og hvitløk.
Nå ruller du den opp.
Du burde fikse min.
Du klarer det nok.
-Spre denne. -Spre det sånn.
-Tomat. -Sjampinjong
-Spre det. -Tomat.
Jeg ser litt olivenolje her.
Jeg er en kokk.
Du…
Den er for løs, sant?
-Jeg vet hva du tenker. -Ja.
"Han kan aldri jobbe her", tenker du.
-Ikke ille. -Ikke verst.
Og nå gjør du sånn.
-Ta den gode. -Ja.
-Ok. -Hele greia?
Hele greia.
Jøss, så godt!
Vet du hvem Charlize Theron er?
-Ja. -Hun var på et talkshow,
og hun sa: "Hvis jeg kunne, ville jeg giftet meg med spansk mat."
En kokk, kanskje?
Nei. Ikke interessert i kokken. Beklager.
Jeg skjønner hva hun mener. Jeg er forelsket i spansk mat.
Vi har iberisk pancetta med sukker på.
-Du brûléer den? -Det er på grunn av fettet.
Genialt.
En eggeplomme som har kokt i over en time.
Vi skal forme den som en konfekt.
Ja! Du liker å rulle.
-Jeg ruller alt. -Du husker Fruit Roll-Ups.
Ja.
Det er vakkert.
-Gjør du dette foran hver gjest? -Ja, så klart.
Dette er middagsteater.
Spis hele i én bit og nyt.
Hver matbit er fantastisk, men det er også kloke folk som Alba,
kunnskapsrik og lidenskapelig med alt de tilbyr.
Hun utstråler godhet og varme.
Kunne ikke vært lykkeligere her.
-En gave. -Ok.
En gave. La Cosa.
-Tingen? -Tingen.
Hva tror du det er?
Det er min fiendes hode.
Er det en stor bete?
Det er en diger bete.
Stekt i fire timer på havsalt og urter,
den blir som kjøtt, eller kanskje laks.
-Du fileterer beten. -Ja, som skinke.
-Som jamón, ja. -Jamón.
Under har du creme fraiche, dill og en sursøt saus av bete.
Fin tekstur.
Jeg elsker det.
Hver bit er kjempegod, oppfinnsom og tankevekkende.
Det føles som et laboratorium. Den hvite benken.
Dette lyset.
Og det er veldig tradisjonelt samtidig.
Tradisjonelle ingredienser.
Og måten å spise på, mer…
-Morsom. -Artig.
Veldig gøy.
Jeg elsker ansiktet ditt. "Dette setter ham ut!"
-Ha det, gutter. -Ha det.
-Liker du det? -Ja.
Ok.
-Ha det. Farvel. -Ha det.
Jeg går ingen steder.
Jeg stenger stedet.
-Du spiste hele desserten. -Unnskyld.
Hei, Google. Videoring Larry.
-Se så vakker du er! Hei, Larry! -Hei! Står til?
Hva har du der? En sushi-klokke?
Ja, akkurat.
Den er herlig.
Den er fra Bed Bath & Beyond.
Er du i L.A.?
Jeg er i L.A.
Du var med i en av de første episodene i den andre serien.
I'll Have What Phil's Having, vi filmet i L.A.
Vi tok for oss tacovognen. Carnitas hele dagen…
Apropos svinekjøtt. Vet du hva som er godt i Spania?
Så du dem skjære det av beinet?
Ja, vi så dem kutte vakre skiver som dette.
-Der, ja. Veldig bra. -Er det ikke flott?
Gå tilbake dit du hører hjemme.
Og nå inn hit.
Nam, nam.
Trenger ikke noe på. Bare brødet og kjøttet.
Det stemmer.
-Du har en flott, fersk og sprø baguette. -Ja.
Og verdens beste skinke.
Vel, Larry, du er komiker. Har du en vits for Max?
Det er en golfsvits,
og jeg tror faren din ville gledet seg over denne.
En fyr spiller golf med kona på en veldig rustikk bane.
Det er vakkert.
Det er åser, grønt gress, veldig landlig, den type ting.
Ved ett av hullene slår han ballen opp ved en gammel låve.
Han og kona går dit, han ser ballen og sier:
"Jeg tror jeg plukker opp ballen
og slipper den på andre siden, jeg tar et straffeslag."
Hun sier: "Hva om du bare åpner låven og slår ballen gjennom?
Du er en god golfspiller. Da slipper du straffeslaget."
Han sier: "Det er en god idé." Han åpner døra og slår ballen.
Dessverre bommer han, den spretter fra veggen,
treffer en annen vegg, en traktor, hodet til kona, slår henne ut, hun er død.
Ett år senere spiller fyren på samme bane.
Han er med en venn, har ikke spilt på et år.
Han begynner å kose seg igjen.
Så kommer han til det samme hullet, han treffer nesten nøyaktig likt som sist.
Vennen hans blir med bort.
Han sier: "Jeg tar opp ballen og slipper den på den andre siden."
Vennen hans sier: "Du kan bare åpne låven
og slå den gjennom. Du er en god golfspiller."
"Nei. Jeg gjorde det i fjor. Jeg fikk seks på det hullet."
Det er mer enn en golfvits.
Faren min ville elsket den vitsen, fordi det er en konevits.
Jeg ønsker jeg hadde møtt ham.
-Han hadde elsket deg. -Crewet lo.
-Man må få crewet til å le. -Forresten, det er alt vi har.
Mitt siste stopp er på Sacha,
en intim bistro her i Madrid med et anerkjent baskisk kjøkken.
Jeg er glad for å treffe noen av vennene mine.
Carmen, Felipe…
Pluss tre nye venner. Chef Guillermo Salazar,
som gikk læretiden på Gramercy Tavern i New York.
José Carlos Capel og hans kone, Julia Pérez Lozano,
to av de fremste matskribentene og kritikerne i hele Spania.
Og sist, men ikke minst, en gammel venn, Henry Tenney,
som er vår produsent.
Han kom for å se en produksjon. Det var tilfeldigvis her i Madrid.
Skål for Madrid, som jeg elsker.
Nå en av mine absolutte favorittbyer.
Hvordan holder dere tritt med alle restaurantene?
Det er umulig.
Spiser dere ute daglig?
-Hver dag. -Lunsj.
Står til?
Dette er chef Sacha Hormaechea, restaurantens eier og kjøkkensjef.
Hans unike personlige stil vises også i kreasjonene hans.
Først, hamachi og tunfiskhjerte servert på et sett kaffebokser.
"Enhver rett fra et hvilket som helst land trenger bare én gest for å lage en tapa."
Det er fantastisk. Nå er det en tapa.
Fisken er åpenbart en fiskebit, hjertet er revet over.
Tørket hjerte.
Medrigal er en vanlig fisk fra Kanariøyene.
Kanariøyene, ja.
Det er utrolig. Jeg elsker det.
Så friskt.
Når du kommer hit, bestemmer Sacha hva du spiser.
-Virkelig? -Ja.
Du kan bestille. "Du skal ikke ha det."
-Ta heller dette. -Jeg liker det.
Man blir tatt vare på.
-Østers, sant? -Det er østers i en lett lake.
Jeg elsker østers nå.
Ja! Ingen årsak.
-Ikke tidligere? -Nei, jeg smakte…
Hvem introduserte deg?
-Phil. -Takk!
-Skål! -Skål.
For østers!
Jeg var redd, men ikke nå lenger.
Maten kommer.
Denne retten er ikonisk. Den må du smake for å ha vært her.
Det ser ut som kråkebolle på ravioli.
Den er fylt med en krabbemousseline og har olivenolje og kråkebolle på toppen.
Kråkebolle er uni på spansk.
Dette er smaken av Galicia.
-Som å ha Galicia i munnen. -Godt.
Henry?
Mitt beste øyeblikk. Dette minnes jeg.
Jeg vet at når kokker er på kjøkkenet, følger de med på hva som kommer tilbake.
Jeg vil at Sacha skal se denne tallerkenen.
-Der hadde du en veldig god idé. -Hvordan kan man unngå det?
Uten brødet hadde jeg slikket bollen.
Dette gjør meg glad.
Maten er fantastisk.
Har du hørt det før.
La meg være først.
-Det er… -Sa han det?
Nei.
Ga du ham dårlig omtale?
For mange år siden ga han ham en negativ omtale.
Han hadde litt kritikk. Jeg tenkte: "Det må være dårlig stemning."
Du må ha skrevet det vakkert for ikke å fornærme ham.
-Oppmuntrende. -De har et godt forhold.
Det var den beste anmeldelsen, fordi…
-Han var fotograf. -Ja.
Han sa det var synd at han brukte så mye tid på fotografering.
Han kunne ha vært i toppsjiktet som kokk.
Da hadde han brukt mer tid på mat.
Det er sjeldent. Og at en restaurantør innrømmer at omtalen endret ting.
Det er lærerikt.
Tro aldri at du vet alt, gode råd kan komme fra hvor som helst.
Selv fra en leder.
Han er enestående. Det har vi sagt før.
Hvis vi skal legge musikk på denne scenen, hva slags musikk hadde dere brukt?
-Flamenco. -Flamenco.
-Vi kan gjøre det. -Jeg fikser det.
Oppholdet i Madrid har vært fantastisk.
Ikke én gang har jeg tenkt: "Nei, det var ikke godt."
Alt var veldig godt.
En så gammel by kan litt.
Jeg elsker at den fortsatt kan overraske med karakter og sjarm.
Ingenting er bedre i livet enn å reise og få nye venner, ikke sant?
Jeg kunne ikke trivdes bedre, jeg kommer tilbake.
Kommer det mer?
Hva spiser jeg?
Det er noe du ikke har spist. Gris.
-En ny del av grisen? -Ja.
Hva sa jeg om overraskelser?
Det er øret.
-Er det et øre? -Ja.
Hørte han ikke at du kom?
Noen må være så snill
Noen
Noen må være så snill
Noen
Noen må være så snill
Noen
Noen må være så snill
Noen
Noen må være så snill
Noen
Noen må være så snill
Kan noen
Gi mat til Phil?
Noen må være så snill
Gi mat til Phil?
Noen må gi ham mat
Tekst: Anya Bratberg