EN DOKUMENTARSERIE FRA NETFLIX
Her filmet de vandringen i skam i Game of Thrones.
Mitt råd til noen
som må vandre i skam,
er å gjøre det sånn her.
Skamfullt nok?
En glad og sulten mann
Reiser over land og strand
Han søker mer forstand
Om pasta, svin, kylling og lam
Han kjører til deg
Han flyr til deg
Han vil synge for deg
Og danse for deg
Han vil le med deg
Og gråte for deg
Men det er én ting han ber deg om
Noen må være så snill…
Kan noen
Gi mat til Phil?
Noen må gi ham mat
KROATIA
Kroatia.
Et ord jeg tenkte på som krigsherjet.
Tidligere Jugoslavia
deles i flere land etter et tiår med brutal krig.
Det har vært fred i landet ved Adriaterhavet siden midten av 90-tallet.
Jeg hørte stadig om den kroatiske kysten,
full av øyer og et glitrende hav. Rett overfor Italia.
Gamle byer med egne tradisjoner.
Jeg vil se alt, så det er det vi gjør.
Jeg hopper landet rundt for å se hva som foregår.
Mitt første stopp er byen Split.
Det er navnet, Split.
Vi står til knes i historie her.
Det er som et filmsett.
Spektakulært.
Det eneste som gjør det mer perfekt, er et bakeri.
Kruščić bakeri.
Kruščić.
-Kruščić bakeri. -Ja.
Kruščić bakeri!
-Dette er stedet. -Hallo.
Jeg leste nettopp at dette var
et kloster på 1000-tallet.
-For tusen år siden? -Ja.
-Du utnytter rommet godt. -Ja.
Det står "dårlig hårdag" på skyggelua.
Vel, det er…
Ja, veldig dårlig.
Men det er greit.
Faren min hadde samme hode.
Jeg var glad i ham også.
Hvis du ordner en tallerken med dine favoritter, spiser jeg dem.
Flott.
Hva kaller du det?
-Dette? -Ja.
Vi kaller dette "viška pogača".
Klart det.
Viška pogača?
Jeg spiste viška pogača på Kruščić bakeri.
Så falt munnen min fra hverandre ved si det.
Hvilken?
Denne.
-Den? -Ja.
Og så denne greia her.
Takk, min venn.
Flott å møte deg. Og håret ditt er perfekt.
Takk.
Se på dette.
Så langt er det vinneren.
Det var frokost. Så…
skal vi til Diokletians palass.
Bygget for keiser Diokletian.
-Gordon. -Hei.
Handler du lavendel?
-Jeg… Lukt. -Veldig godt.
-Jeg burde kjøpe til kona. -Her.
Til min kone?
-Ja. -Kan jeg si at det er fra meg?
Klart det.
Gordon hentet meg på flyplassen for to dager siden.
Han har vært min trofaste følgesvenn.
Consigliere.
Hva skal vi gjøre?
-Hvor er vi nå? -Inngangen til Diokletians palass.
Dette vi kaller palasset,
er hele Splits gamleby.
Ja, den vokste inne i det gamle fortet.
Det er fire innganger.
Én i vannet og på hver side av muren.
-Dette i midten, er der. -Ja.
Ja.
-Det var hans mausoleum. -Nettopp.
Og i løpet av århundrene ble det en kirke.
Man går ikke bare blant ruiner,
men hele bygg fra tusenvis av år siden.
Så jeg leste at sfinksen var en gave
til Diokletian fra Egypt.
Så fra 2000 år før Kristus.
-Ja. -Og den står bare der.
Der er den.
-Tusenvis av år eldre. -Før Diokletian.
Han fikk den faktisk i gave.
Jøss. For et vakkert sted.
Men det var nok også malt her.
-Ja. -Her skjedde alt.
-Vi ser bare skjelettet. -Ja.
Det var nok marmor.
Dette er den ytre muren havet nådde.
Ser du hvordan de bygget ut havnen og alt?
Kongen hadde fin utsikt.
Han pensjonerte seg her.
Hva tenker du om det?
-Jeg pensjonerer meg i dag. -Ja?
Det er mausoleet. Og det ble katedralen.
Ja, den eldste katedralen i Europa.
-I hele Europa? -Ja.
Så Diokletian var grei mot katolikkene
til slutten av sitt styre. Så begynte han å forfølge dem.
Så drepte han sankt Duje, skytshelgenen av Split.
Dette er sankt Dujes katedral.
-Bygget for Diokletian? -Ja.
Han drepte en mann som ble helgen.
Splits skytshelgen.
Og Diokletians mausoleum… haha!
-Tenk det. -"Jeg bygget min katedral på din grav."
-"Jeg kastet deg ut av graven din." -Ganske bra.
-Ja. -Jeg elsker en god historie.
Hvem kan motstå et tårn bygget i hevn?
Jeg sparer dere pustingen og pesingen og viser bare det vakre.
Nyttig, for nå vet jeg
at resten av Split ikke er et palass. Det ser bare sånn ut.
Et palass med veldig god mat.
Å. Er du herr Burek?
Ja, sankt Burek.
Sankt Burek?
-Ja. -Oppgradert.
-Ja. -Hva heter du?
-Tim. -Jeg heter Phil.
Hyggelig å møte deg.
Jeg vil prøve en burek.
Hva er din favoritt?
-Med kjøtt. -Ok.
-En med spinat også? -Ja.
-To. -Takk.
Du store.
Oi. Jeg vet hva som skjer.
Jeg bestilte for mye, som vanlig. Det er jobben min.
Mye mat å smake.
-Takk, min venn. -En plastpose?
Nei, jeg spiser den her.
Den er varm!
-Ja. -Veldig varm.
Ost og spinat.
Denne er med ost og spinat.
Se her. En fin lunsj.
En gammel rett med fyll i filodeig
som kom for århundrer siden med osmantyrkerne.
Et flakete, smøraktig, herlig bakverk.
Jeg elsker det.
Takk, sir.
Burek!
Nå til den med kjøtt. Er du klar?
Født klar.
Burek, la meg si dette.
Burek!
Det kan bli lunsj hver dag.
-Hver dag? -Ja.
Si det med meg. Burek!
Burek! Folkens!
Kjøp burek her!
Jeg liker lyden av det. Burek. Burek!
Hva annet høres bra ut? La oss se.
Folk sier at jeg må dra til Kantun Paulina for en ćevapi.
Hva er en ćevapi?
-Hallo. -Hallo, jeg heter Phil.
-Andre her. Hyggelig. -I like måte.
Jeg har hørt om dette stedet.
Dere skal ha Splits beste ćevapi.
Jeg vet ikke hva ćevapi er.
-Ćevapi er en liten oksekjøttpølse. -Ja?
Mer berømt enn hamburger og alt på Balkan.
-Så mykt og godt brød. -Ja.
-Jeg håper dere ser dette. -Kos deg.
Det er på et mykt brød
med pølser og herlig saus og tomat.
Det er nydelig!
Den eldste burgeren.
Den eldste burgeren er en ćevapi.
Nytt for meg.
Kroatia!
Jeg sa:
"Kroatisk ćevapi er fenomenal!" Men det er ikke kroatisk.
Så godt.
Det er bosnisk.
Ćevapi.
Men godt, så samme for meg.
Løs deres uenigheter,
så jeg kan nyte smørbrødet.
Nå til dessert.
Se så fint. Se hvor søt…
Spesielt for deg.
For meg.
Lavendel og sitron? Fant du opp smakene?
Ja.
Du er et iskremgeni.
Kan jeg sitte her og ødelegge salget?
Fra Split drar vi til Hvar, og det "hvar" ikke så langt.
Og slik kommer vi dit.
Det er som Haisommer uten det skumle.
Jeg burde vel sitte.
Når jeg sitter på dekket
og ser den nydelige utsikten,
tenker jeg…
kanskje jeg spiste for mye ćevapi.
Hvar er populært. Vi fikk visst
siste plass på yttersiden av de andre båtene.
For å nå land må jeg gjennom alle båtene.
Jeg klarer det.
En båt til.
Nå til neste båt.
-Artig cruise? -Fantastisk.
Burde jeg bli?
Det står "ung og morsom".
Ung og morsom.
Jeg er én av de to.
Herlig, fast land.
Morgen i Hvar.
Ikke grusomt.
Hvar er navnet på både byen og øya den ligger på.
En viktig havn i Adriaterhavets handel siden før de gamle grekerne.
Øya ligger langs Kroatias Dalmatiakyst,
og en av Europas eldste byer ligger her.
Vi er bare 160 km fra kysten av Italia.
I dag møter jeg borgermesteren.
Hvars borgermester.
Han heter Ricardo Novak. Han har lovet å meg litt rundt.
Jeg la merke til det vakre, rene og klare vannet.
Vi har ingen industri på øya. Ikke noe svartvann går i havet.
-Jeg kan se fisk. -Selvsagt.
Hvar er også byen
med flest soltimer i Europa per år.
Det visste jeg ikke.
Så du får garantert fint vær
hele året i Hvar by.
Dette er den eldste delen av byen.
Ja. Jeg ser venetiansk påvirkning.
Ja, i 400 år var vi under den venetianske republikken.
Ja.
Et av borgermesterens favorittsteder: Konoba Menego.
Ordføreren lyttet, så det måtte utnyttes.
Så jeg spurte han over en overflod
av tradisjonelle dalmatiske delikatesser.
Ok, la oss snakke om natten her.
-Jeg sover på hotellet. -Ja.
Rundt to eller tre på natta hører jeg utenfor…
-Folk… -Folk som morer seg.
Dette er et turiststed.
Man kan ikke presse folk til å gå hjem og sove.
Man må ut og feire med de andre.
Ikke sove på hotellet og spørre om bråket.
Jeg burde ta del i bråket.
Dette er hans råd.
Bråker folk ute? Gå ut og bråk selv.
En fantastisk politisk strategi.
Eller hva?
Noen kastet dritt på plenen min. Du burde kaste dritt på plenen.
Så fikk jeg endelig sove,
og klokka seks om morgenen ringte kirkeklokkene.
-Er det tradisjon? -Ja.
Om morgenen ringer kirkeklokkene.
Hvor mange ganger skal det ringe 06.00?
Jeg gir deg litt tid.
Jeg skulle si seks. Da vet du hva klokken er.
Hvor mange ganger ringer det på søndag morgen?
Jeg telte.
Ett hundre og tretti.
Jeg har et kirketårn ved huset mitt.
Jeg har aldri hørt det seks om morgenen.
Jeg vekkes aldri.
Jeg tror på et skille mellom kirke og søvn.
En ting er som i Italia, vi er jo så nært.
Nemlig gelato. Mitt oppdrag å prøve alle.
-Å! -Hallo.
-Lucy? -Ja, det er meg.
Et vakkert sted med en vakker dame,
Lucy, som driver det rett ved vannet.
Vil du prøve hasselnøtt fra Piemonte?
Jeg vil ha alt.
Da anbefaler jeg hasselnøtt og sitronbasilikum.
Jeg trenger hjelp.
Hvor er Angela? Angela?
Angela er en av våre lokale fiksere.
Kom hit. En nødssituasjon.
Du jobber hardt, men du må jobbe litt hardere.
-Ok. -Hva er dine favorittsmaker?
-Sitron og basilikum. -Artig, hun gir meg…
Ok, ta den. Liker du hasselnøtt også?
-Ja. -Ok, så gi henne den.
Og to andre til meg.
Tusen takk.
Bare hyggelig. La meg se deg når du spiser.
Ok.
Prøv sjokolade-appelsin.
Gi meg dette. Du trenger det ikke. Bare skrot.
Dette er Angela. Hun er fra Kroatia.
-Streng. -Hyggelig.
-Hvor er du fra? -Jeg er fra Splitt.
-Flott. -Splitt.
Utrolig.
Eller hva?
Utrolig. Du burde smake denne.
Det skal jeg.
-Kan du dele? -Vil du prøve en annen smak?
-To smaker. -Ok.
Sjokolade-appelsin med rom og rosin.
-Har du smakt rom og rosin? -Nei.
-En favoritt. -Aldri smakt.
Du får smake nå.
Så godt. Du må smake.
Så godt!
Hva synes du, Phil?
Jeg ville aldri bestilt det.
Det fine med dette programmet
er at folk gir deg ting å smake.
Så smaker jeg, så gjør jeg sånn.
-Jeg danser med. -Folk danser ofte.
Jeg skal også danse.
Vi får ofte slike reaksjoner.
-Ja? -Ja.
Man må danse av seg isen.
Nam, sjokolade-appelsin.
Alt her er nydelig.
Jeg ser verst ut i butikken nå.
-Nei. -Jo.
Nei, det er verre ting.
Det er verre ting.
Den beste måten å forbrenne iskremen
er å klatre den 800 år gamle festningen med utsikt over Hvar by.
Vi tar farvel med Hvar, setter oss i en ny båt
og drar til en annen øy.
Jeg vil si at etter middagen med borgermesteren
der vi snakket om bråket, var det stille i natt.
Kanskje jeg hadde en innflytelse.
Frokostcruise med teamet.
Ned kysten til byen Korčula.
Jeg begynner få dreisen på seilingen.
Jeg burde alltid komme til byer slik.
Det var deg.
Korčula er utrolig idyllisk.
En liten boble i enden av halvøya
nesten helt omringet av vann.
Det føles som å være på en liten øy på en større øy.
Men jeg begynner her på stranda
der jeg er lovet en buffet med kråkebolle.
Da er vi fremme. Det er helt nydelig.
Vil du ødelegge det med at jeg går ut i vannet?
Ivan og broren driver restaurant
der de serverer kråkeboller.
Han møter meg i dag fordi han er ekspert
på å dykke etter kråkeboller.
Gordon, sjåføren min,
elsker at broren min får meg til å gjøre slikt. Han sier:
"Når man ser serien, føler man lidelsen."
Ja?
Kjenner dere meg, vet dere at jeg gjerne hopper i vannet.
En pose til å samle kråkeboller?
-Ja? -Ja.
Har jeg rett? Jeg må ha hansker når jeg tar i en kråkebolle?
-Ja. -Så jeg ikke stikkes og dør.
-Ja. -Ok.
Blir du med, Ivan?
Nei, du gjør det alene.
Alene? God idé når det er første gang.
Kjempen sier: "Kom igjen. Det går bra."
Hvor er han? På land uten å bli våt.
Du bør ta den som har steiner.
Se etter den med steiner. Hva betyr det?
Det må være en hunn.
Det er steiner på dem. Ta hunnen, ikke hannen. Ikke?
Jeg vet ikke noe!
Jeg ser den herfra.
-Der? -Ja.
-Den er bra? -Ja.
Jeg tar etter den. Må jeg være forsiktig?
Veldig forsiktig, for det er veldig farlig.
Greit.
Jeg klarer ikke… å synke.
Hunner ruller og samler steiner. Jeg vet ikke hvordan,
men de har steiner på seg.
Hunnene prøver å gjemme seg.
Jeg ble stukket.
-Ble du? -Ja.
De må ikke gjemme seg.
Hvorfor? Fordi de har våpen.
Det gjør vondt.
Au.
"Fungerer hanskene?"
"Ja. Bare gå uti!"
"Noen egen måte å ta dem opp på?"
"Nei, bare ta dem."
Kråkebolle. Rett gjennom hansken.
Ja. Se på fingeren min.
Spissen er ikke der, men det blør.
Ja, jeg blør.
Jeg blør.
Sykepleier?
Takk.
-Natalia, få alkohol og… -En sykehusseng.
Fikk vi det?
Det gikk ikke som forventet.
Det var som jeg forventet.
-Beklager. -Det går bra.
-Jeg må. -Jeg vet det.
Jeg var en actionhelt før dette.
Dette styrker omdømmet mitt.
-Ok. -Som eventyrer.
Bra!
På med hanskene og uti.
Jeg vil ikke lyve.
Så etter den voldsomme skaden,
gjorde jeg det et par ganger til.
Men jeg kom meg ikke ned. Jeg fløt.
De ba meg gi Richard våtdrakten. "La ham være din stand-in."
"Jeg er alltid positiv til det."
Må jeg hoppe, løpe eller noe, hent Richard.
Så dette er Richard.
Jeg spurte ham hvordan det gikk. "Jeg fikk vel ti."
Til friluftsmann å være er jeg ganske mye innendørs.
Etter å ha risikert livet på kråkebollejakt,
syntes Ivan synd på meg og ba meg til familiens restaurant
midt på av øya til lunsj.
Jøss!
-Se her! -Hallo.
Hallo! Guttene!
-Velkommen. -For et sted!
-Er du Joncia? -Joncia, ja.
-Hyggelig. -Phil her.
-Phil. -Hei.
Dette er min storebror Ivan.
-Vi overlevde. -Ja.
Og du er miksolog.
Ja. Vi lager en veldig sterk drink.
En drink for ekte gutter.
For ekte gutter? Jeg håper en dag å bli ekte gutt.
Så en old fashioned med fiken.
Old fashioned med fiken.
Med våre tørkede fiken.
Jeg er imponert over ideen.
Det er den fineste baren jeg har vært i.
Se på dette.
For tjue år siden kom faren vår hit
i ingenmannsland.
-Da vi åpnet var det fullt hver dag. -Jøss.
-Et vakkert sted. -Ja.
Selv med dårlig mat, ville jeg vært her.
-Ja! -Ja.
-Jobber dere alltid sammen? -Ja.
-Hele livet? -Ja.
Med broren din?
-Fra dag én. -Ikke irriterende?
Det er ikke normalt.
-Ikke normalt. -Nei.
-Det kan være grusomt. -Ja.
Broren din kan sende deg ut i farlige situasjoner
uten å bry seg. Jeg har sett det.
-Old fashioned med fiken. -Ja.
Folkens.
Skål.
Oi.
Er den god?
-Du har en fin bror. -Ja.
Min kan ikke dette.
En slurk til og jeg ville likt min bror bedre.
Det minner meg om at jeg har noe uoppgjort.
Skal jeg åpne den?
Ja, men ikke skad deg.
Det går bra.
Oi!
Nå?
Perfekt.
-Kan du? -Skal jeg gjøre det?
Ja. Hvorfor ikke?
-Hvorfor ikke? Fordi jeg… -Midt i.
-Midt i? -Ja.
På siden. Perfekt.
-Klar? -Kutt?
Tre, to, én.
-Mer kraft. -Ja.
Oi!
-Se på dette. -Folkens!
Se på den. Den er perfekt.
Den var pen.
-Den skal være helt oransje? -Ja.
Med den fargen.
-Mer smak? -Ja.
Vær så god.
Hevn er best servert på godt brød med olivenolje og en klype salt.
Greit?
Perfekt.
Oi.
-Jøss! -Se her.
Se!
Vi feirer seieren
med en tradisjonell blekksprutrett sakte tilberedt under en jernklokke.
Og foreldrene kommer.
-Å hei! -Hallo.
-Phil. -Jerco.
-Hei, Jerco. -Faren.
-Du er faren. -Ja.
-Jeg antar at dette er mor. -Ja.
Hallo.
Jøss.
Vi kaller dette peka, som også er jernklokken.
-Ja. -Navnet på retten.
-Denne retten? -Ja.
Det er blekksprut og potet.
Blekksprut, poteter, litt paprika, løk.
-Og litt hvitløk. -Hvitløk er alltid bra.
-Kapers… -Og olivenolje.
-Ja. Og rødvin. -Rødvin også?
Mamma.
Jøss, mamma!
Ok, min venn.
Živjeli!
Živjeli! Takk. Hvala.
Også god.
Er du stolt av guttene?
Stolt av sønnene dine?
-Ja. -Ja?
Da vi spurte far hva han ønsket seg til bursdagen,
sa han: "Bare to greie gutter."
Dere virker greie.
Når åpnet faren deres dette?
For 20 år siden.
Ja? Hva gjorde du før det?
Drosjesjåfør.
Før det var han sjømann.
Sjømann? Dette er så godt.
Før laget folk dette nesten hver dag.
Man kunne jobbe ved huset eller i åkeren
samtidig som man tilberedte mat til familien.
Ja. Som en gammel langtidskoker.
Nettopp.
En crock-pot.
-Ja. -Men eldgammel.
Ja, all smak og saft blir værende.
I retten.
Hvorfor hever du stemmen? Hva sier du?
Kom med mer vin.
Jeg liker at det er det vi roper om.
-Drikker du ikke? -Jo, men ikke som deg.
-Dette er god vin. -Ja.
Og veldig lett.
Man kan drikke fire-fem flasker
uten å få vondt i hodet.
Kanskje ikke du.
Jeg får vondt av tanken.
I våres drakk jeg og gudfaren min 22 flasker med denne vinen.
-Drakk dere 22 flasker av den? -Ja.
Du må være stolt.
Enhver mors drøm.
Han er aggressiv.
Jeg er det.
Aggressiv når han drikker.
Du slåss?
Ja. Når far drikker mye…
-Ja? -Da begynner han å synge.
-Fint. -Gamle sanger.
-Ja, om kjærlighet. -Så fint.
Hva betyr den?
"Kjære,
når jeg ser deg…"
"Da må jeg drikke."
"Jeg må drikke og slåss."
De liker klokker.
Det beste ved å reise er å få møte lokalbefolkningen.
Nå møter jeg to herlige familier her i Korčula.
Vi kjører ut av byen og opp i åsene til Konoba Mate.
Jøss, se her.
Og en vakker familie også.
Konoba betyr "restaurant".
"Mate" er deres navn på faren.
-Og du? -Anna.
Hei, Anna.
Og du?
Lucia.
Phil her.
Takk.
-Og den store gutten? -Aruk.
Aruk. Hei. Phil her.
Anna, så klart.
-Igjen. -Anna. Hei.
Jeg vet ikke ennå.
De sa at barnet kunne komme dagen etter.
"Hvorfor ikke i dag?"
Det kan livne opp programmet. Kanskje jeg blir Dr. Phil.
-Takk for at jeg fikk komme. -Vi har laget litt mat.
Hva liker du?
Makaroni.
Hva?
-Hun liker makaroni. -Jeg gjør også sånn.
Makaroni.
Ok. Det holder.
-Greit? -Takk.
Takk for invitasjonen. All maten er fra gården?
Det stemmer.
Hvor lenge har restaurant Mate vært her?
Over 20 år. Det startet i 2000.
Živjeli.
Liker du det?
Aldri smakt.
Ikke jeg heller. Vi smaker sammen.
-Jeg ser en fiken. Vi liker fiken? -Ja.
Og skinke, sant?
Vi liker alt her,
så det blir godt.
-Ja. -Én, to, tre…
Hva synes du?
Viktig å prøve nye ting. Meningen med turen.
Jeg har aldri vært i landet før.
-Håper du liker det. -Jeg elsker det.
Jøss!
Pašticada, et tradisjonelt måltid.
Håndrullet makaroni med villfennikel, tomatsaus
og geitost-ravioli.
En smaksmeny for pasta.
Jøss.
Nydelig pasta.
Dette liker du.
Du liker vel all pastaen?
Lucia, hva har du gjort med brødet?
-Så, dessert? -Ja.
Ok.
-Hallo. -Til venstre. Her.
Her? Jeg ser ikke på det.
Det ser fantastisk ut.
Jeg spiser det kanskje her.
-Apekatter? -Ja. Jeg har aper.
Tre apekatter.
Så ingen kaker til apekatter.
Ingen kaker til aper?
Jeg er ingen ape mer.
Dessert.
-Her har du noen kaker. -Ja.
Jeg skal smake…
Oi!
Sånn går det.
Ja! Ok.
Nam!
-Så godt. -Roseblader.
Ja.
-Vær så god. -Takk.
-Før barna tar det. -Ja.
Han vil ha denne, sant?
-Skal jeg smake for å være sikker? -Du burde.
Den berømte basilikumen?
Nei, sitronverbena.
Sitronverbena. Alle liker det.
Også vennen min her. La oss se om han får noe.
Lucia.
Det er første gang.
Jeg har aldri blitt truet med kniv ved bordet.
En kjøretur til siste stopp.
Langs kysten til den eldgamle byen Dubrovnik.
Da er vi i Dubrovnik,
berømt etter en serie på den andre greia.
Se selv, for man går tilbake i tid.
Dette er en by inne i en befestet borg, et slott.
Bygget mellom 1000- og 1200-tallet.
Det tok så lang tid å bygge noe slikt
uten maskinverktøy.
Å tenke på arbeidet gjør meg sulten.
Kroatisk skinke- og ostesmørbrød burde hjelpe.
Håper det smaker.
-Hallo. -Hallo.
Hallo.
Jeg ble anbefalt blekksprutburger.
-Ja, og den er klar. -Er den klar?
-Ja. -Er det burgeren?
Et fat med litt forskjellig.
Den beste måten å prøve alt på menyen.
Men her er blekksprutburgeren.
Min første blekksprutburger.
-Nam! -God?
Jeg visste jeg ville like det.
Nam!
Jeg er veldig fornøyd.
Fritert calamari.
Herlig å treffe dere.
-Jeg tar med to. -Ok. Ha det. Ha en fin dag.
Ha det. Glad i dere!
Dubrovnik, du gjør meg glad.
-Hei, hvordan går det? -Bra, og du?
Fint.
-Hei. -Jeg håper du har det fint.
Ja. Alltid.
Hei, valpen.
Det eneste som kan gjøre dagen bedre?
Du gjettet rett.
Nam!
Vi ville finne et sted å se solnedgangen.
Noen foreslo Buža bar.
Hva er det? Buža betyr "hull i veggen".
Bokstavelig talt et hull i veggen. Her er hullet.
Klare?
Hurra! Mazel tov!
La oss se om han lever. Han lever!
Google, ring Gilbert.
-Der er han. Hei. -Hei.
Hvor er du i dag?
I et skap?
-Nei, jeg har kommet ut. -Har du kommet ut av skapet?
Dyttet kona deg tilbake?
Nettopp.
Jeg er i Kroatia. Har du vært der?
Hva er Kroatia?
Hvis Italia er her, er Adriaterhavet her.
Rett overfor ligger Kroatia.
Og det er en vakker kyst
med masse små øyer. Vi har øyhoppet.
Noe jeg ikke ville likt.
Og hva er din perfekte ferie?
Det er ikke å ha noe på kalenderen.
Å være på sofaen med fjernkontrollen.
En gang hadde jeg en opptreden på en klubb på Hawaii.
-Ja. -Og jeg gruet meg veldig.
De ringte og sa at feriestedet ble solgt til et annet selskap.
Så jobben ble avlyst.
Og jeg var så glad.
Din favorittopptreden er om den avlyses?
Ja.
Det er derfor folk elsker deg, Gilbert.
Du personifiserer gleden ved å opptre.
Av ren kjærlighet.
Du vet hva som skjer nå?
En vits til Max.
Har du en vits til Max som han ville likt eller kunne fortalt?
En jødevits?
Vi kaller det ikke det, men ja.
Ok.
En liten gutt kommer hjem fra skolen og sier:
"Mamma, jeg fikk en rolle i skoleteateret!"
Moren: "Hvilken rolle?
"Jeg spiller en jødisk ektemann."
Moren sier:
"Si til læreren at du vil ha en rolle med replikker."
Perfekt. En til. Du har flere. Jeg elsker det.
Ok.
Goldstein og Goldberg er forretningspartnere.
En dag blir Goldberg syk og hastes til sykehus.
På sykehuset dør han.
Goldstein ringer og spør hvordan det går med Goldberg.
De sier: "Vi kondolerer. Din partner, Mr. Goldberg, døde."
Neste dag ringer Goldstein sykehuset igjen.
"Jeg lurer på hvordan det går med min partner Goldberg."
De sier: "Vi var kanskje ikke tydelige,
men partneren din, Mr. Goldberg, er død."
Neste dag ringer Goldstein sykehuset igjen.
"Jeg lurte på hvordan det går med min partner Mr. Goldberg."
De sier: "Vi har sagt to ganger at han døde."
"Hvorfor ringer du?" Han sier: "Jeg får ikke hørt det nok."
Nydelig. Og du har bransjens beste fremføring.
Herlig at du gjør det. Takk, Gilbert.
Ha det bra.
Siste dag i Kroatia, og rett utenfor byen
er et perfekt sted for siste måltid. Dette er Gverović-Orsan.
En himmelsk plassering med mat som står i stil.
En av verdens beste sjømatrestauranter.
Stemmer.
Et spørsmål til deg.
-Ja? -Er dette stedet ekte?
Noen ganger er det som en datamaskin.
En simulering. Er dette Matrix, er det helt greit.
Vil du smake vinen? Den eldste typen i Kroatia.
Den kom med grekerne 1200 f.Kr.
Er det ikke utrolig?
Det er min årgang.
Smak.
Når man er i Kroatia…
Du er raus.
-Navnet? -Ante.
Ante. Phil.
-Hyggelig. -Strålende, min venn.
Hallo.
Hallo. Jeg tar havet.
-Tar du havet? -Ja.
Se på deg!
Hvorfor tar vi havet?
For å vaske østers.
Familiedrevet. Mor og datter.
Neya og Etta.
Vi har vært her siden 1966.
Besteforeldrene mine åpnet den. "Orsan" er italiensk for "båtgarasje".
Jeg skjønner.
Jeg skal smake en østers.
Anna sa at den er søt og salt samtidig.
Det stemmer.
Anna, du fortalte meg om disse østersene.
At de er best, ikke sant?
Nei, grusomme. Beklager. Jeg tar dem.
-Ikke spill, Anna. Sett deg der. -Greit.
-Og spis. -Og spis med meg.
Hva sier du?
Smakte du brødet? Man kan ikke leve på østers.
-Oi. -Kanskje kan man.
Hvor er Sasha? Kom hit.
-Har du smakt dette? Det har du nok. -Ja.
Anna er vår fikser i Dubrovnik, Sasha vår lokale kameramann.
-Dere har vært utrolige. -Viktig å dele.
Med hele teamet.
De virker å like dere.
-Meg? -Jeg forstår det ikke.
-Hvorfor? -Jeg…
Det beste ved å reise er å oppdage nye ting.
Noe man ikke kjente til, steder man ikke tenkte å besøke.
Det blir ikke bedre enn dette. Jeg elsker
det rene vannet, den herlige maten og de vakre menneskene.
-Takk. -Jeg er så lykkelig.
Se hva som skjer.
Kan du gjette?
-Er det en skorpionfisk? -Ja.
-Min yndlingsfisk. -Jaså?
Yndlingsfisken min? Ja, det er det.
Skorpionfisk. Den lever i Middelhavet og Adriaterhavet.
Jeg anbefaler det når du er i nabolaget.
En av de beste fiskene i verden.
-Skorpionfisken. -Den ser…
Den ser skummel ut.
Bon appétit.
Det finnes ikke bedre fisk.
-Svart risotto, en berømt rett. -Jøss.
-Du får ikke være med likevel. -Beklager.
Kan jeg servere deg? Fikk du blåskjell? Nei.
-Det går bra. -Ikke lyv.
Greit. Sånn ja.
Hver eneste ting
på dette lille stedet var så vakkert.
Om dere ikke drar, har jeg ikke mer å si.
Og det gjelder hele Kroatia.
Ungdom, hvis dere vurderer første ferie,
som da jeg var 23 og blakk
og bodde på herberger. Det var den beste tiden i mitt liv.
Man glemmer aldri første reise.
Kan jeg foreslå Kroatia som en første reise?
Hvorfor? Fordi det har skjønnheten
som Italia eller et annet romantisk sted har.
Og i deler av Kroatia er det halvparten så dyrt.
Folk her vet hvor nære de var å miste alt i krigen.
Så nå beskytter de det veldig.
Men det gjorde dem ikke harde, heller motsatt.
Fra øy til øy, by til by, Kroatia gir og gir.
Hvor vi er, hvem vi er,
været, temperaturen på vinen, smaken på østersen
og gjestfriheten kan ikke bli bedre.
Det blir ikke bedre.
Hvis jeg ikke slutter å spise, får de meg kanskje ikke herfra.
TIL GILBERT
Tekst: Helge Haaland